УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 682/2690/19
Провадження № 22-ц/4820/321/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Журбіцький В.О.,
       з участю        представниці відповідача        Новосад Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року про призначення експертизи,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.
ОСОБА_1 зазначила, що з грудня 2016 року до квітня 2018 року вона перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила дочку ОСОБА_3 , біологічним батьком якої є відповідач. ОСОБА_2 відмовився зареєструвати своє батьківство щодо дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання. На теперішній час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює та потребує матеріальної допомоги.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд:
визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 ;
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_3 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання у розмірі ⅛ частини з усіх видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дочкою ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.
На вирішення експертів поставлено питання: чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?
Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надати експертам необхідні об`єкти, зразки чи матеріали, що підлягають дослідженню.
Покладено на ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Суд виходив з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання, а призначення експертизи є необхідною умовою для об`єктивного вирішення справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відбір біологічного матеріалу для проведення експертизи пов`язаний із медичним втручанням і болісним відчуттям, отже, цими діями буде порушено право відповідача на тілесну безпеку, яке є складовою частиною права особи на свободу та недоторканість. Крім того, підстави для застосування спеціальних знань при вирішенні спору відсутні, призначення експертизи призведе до порушення розумних строків розгляду справи, а судом не обґрунтовано належним чином необхідність зупинення провадження у справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1  подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін, вказуючи на її законність та обґрунтованість.

2.        Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дочку ОСОБА_3 .
Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, тобто за прізвищем та за вказівкою матері.
Малолітня ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 і перебуває на її утриманні.

Застосовані норми права

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Як передбачено ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Із положень ч. 1 ст. 104 ЦПК України слідує, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
В силу ч. 1 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.
У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ч. 1 ст. 109 ЦПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, призначення судом експертизи.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у підпунктах 5, 9 постанови від 15 травня 2005 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері та батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Європейський суд з прав людини у справі «Кalacheva v. Russian Federation» (рішення від 7 травня 2009 року, заява №3451/05, п. 34) вказав на те, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 виник спір з приводу батьківства малолітньої ОСОБА_3 , для вирішення якого слід встановити обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення сторін.
Ці обставини переконливо можуть бути встановлені лише із застосуванням спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання ОСОБА_1 і призначив у справі молекулярно-генетичну експертизу.
Посилання ОСОБА_2 на відсутність підстав для призначення судової експертизи не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.
Проведення молекулярно-генетичної експертизи неможливе без втручання у сферу тілесної недоторканності особи, разом із тим, біологічні матеріали для проведення дослідження не можуть бути взяті у неї силоміць.
У разі відмови ОСОБА_2 від подання матеріалів, необхідних для проведення експертизи, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України вправі визнати факт, для з`ясування якого її було призначено.
Твердження ОСОБА_2 про те, що оскаржувана ухвала порушує його право на свободу та недоторканість, є необґрунтованими.
Оскільки призначення судом експертизи є підставою для зупинення провадження у справі, то доводи ОСОБА_2 про невмотивованість цього висновку суду та порушення розумних строків розгляду справи, не заслуговують на увагу.

3.        Висновки суду апеляційної інстанції

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року про призначення експертизи – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 4 березня 2020 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.В. Купельський

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Зеленська В.І.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 51