ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 923/1143/19	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Щербатюк О.В.,

за участю представників сторін:
від ТОВ  «Металзбут»  –  Сапіга В.В. (адвокат),
від ФОП Цибулька В. В. –  Гота Н.О. (адвокат), Левицька-Корчун В.І. (адвокат), 
від ФОП Шейка К. М. – не з`явився, 
від ФОП Кудлі І.Г.  – не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзбут» та Фізичної особи-підприємця Цибулька Володимира Васильовича
на рішення Господарського суду Херсонської області від 03.03.2020
у справі № 923/1143/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзбут»
до Фізичної особи-підприємця Шейка Костянтина Миколайовича
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Фізичної особи-підприємця Цибулька Володимира Васильовича 
                                   Фізичної особи-підприємця Кудлі Івана Григоровича
про стягнення 257 177,98 грн. збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

          В грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Металзбут»           (далі – ТОВ «Металзбут»          , позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовом до Фізичної особи-підприємця Шейка Костянтина Миколайовича (далі – ФОП Шейко К.М., відповідач) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Цибулько Володимир Васильович (далі – ФОП  Цибулько В.В.), Фізична особа-підприємець Кудла І. Г. (далі – ФОП Кудла І. Г.) про стягнення збитків в сумі 257   177,98 грн. вартості втраченого вантажу. 
          Позов обґрунтований тим, що 03.07.2019 ТОВ «Металзбут» замовило у ТОВ «Метінвест-СМЦ» труби профільні в асортименті, у зв`язку з чим позивач звернувся до ФОП Шейко К ОСОБА_1 М. із заявкою на одержання послуг по перевезенню вантажу з м. Дніпра на склад позивача у м. Миколаєві. 05.07.2019 відповідачем (його працівником ОСОБА_2 ) було знайдено водія-перевізника ОСОБА_3 , з транспортним засобом  Скания з напівпричепом. Того ж дня, водій-перевізник отримав у ТОВ «Метінвест-СМЦ» труби профільні в асортименті на загальну суму 257   177,98 грн., однак товар не було доставлено позивачу. Водій ОСОБА_3 в телефонній розмові повідомив, що за вказівкою диспетчера відвантажив продукцію невідомим особам в м. Якимівці. В подальшому,  позивач звернувся до поліції із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, в результаті якого невідомі особи заволоділи майном ТОВ «Металзбут», у зв`язку з чим, поліцією відкрито кримінальне провадження. 22.07.2019 відповідачу була надіслана електронною поштою і звичайною поштою претензія про відшкодування збитків, завданих втратою вантажу, проте відповідь на претензію позивачем не одержана, збитки не відшкодовані. 
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 03.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що за укладеним між сторонами усним договором транспортно-експедиційних послуг від 05.07.2019 ними не встановлювалася відповідальність відповідача, як експедитора, за схоронність вантажу, і така відповідальність експедитора не встановлена діючим законодавством (крім випадку, передбаченого статтею 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»), а тому Позивачем не доведено як самого факту неправомірності дій Відповідача по забезпеченню схоронності вантажу, так і його вини у втраті вантажу при перевезенні.  Відповідальність за схоронність вантажу при перевезенні за діючим законодавством покладена на перевізника, а тому саме на ФОП Цибулько В.В., як перевізника, покладений обов`язок за схоронність вантажу, що перевозився за договором перевезення.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Металзбут» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні даного рішення судом не вірно встановлено обставини справи і допущено порушення норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник вважає, що в оскаржуваному рішенні суд дійшов хибного висновку, що в правовідносинах, які склалися між сторонами, відповідач був експедитором, оскільки у товарно-транспортній накладній №86622552 від 05.07.2019 як автомобільного перевізника вказано ФОП Шейко, в жодному із документів перевезення не зазначено такого перевізника як ФОП Цибулько В.В.. 
У договорі-заявці про надання транспортно-експедиторських послуг від 05.07.2019, надісланої відповідачу до початку перевезення, ФОП Шейко ОСОБА_4 М ОСОБА_1 – є перевізником, а ТОВ «Металзбут» - замовником. У цьому договорі в додаткових умовах (п. 2) встановлено, що перевізник зобов`язується вчасно надати автомобіль і доставити вантаж до місця розвантаження в обумовлений строк. Отже, на думку апелянта,  відповідач взяв на себе обов`язок організувати перевезення та доставити вантаж. 
Також, скаржник зазначає, що судом не досліджувався оригінал заявки-договору №126/19 від 05.07.2019 укладеного між відповідачем та ФОП Цибулько В.В. про надання експедиторських послуг, справжність якого викликає сумніви з огляду на те, що відповідачем не надані акти, розрахункові документи й інші документи, які підтверджують існування правовідносин між ним та ФОП Цибулько В.В. Договір-заявка з ФОП Цибулько В.В. підписана відповідачем від власного імені, без згадування позивача, до початку перевезення відповідач повідомив позивачу інформацію про водія ОСОБА_3 і транспортний засіб, не згадуючи, що перевезення здійснюватиме  ФОП Цибулько В.В. За інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП Цибулько В.В. взагалі не здійснює вантажні перевезення. 
Отже, на думку апелянта, особою, відповідальною за втрату вантажу, є саме ФОП Шейко К ОСОБА_1 М.
Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції,ФОП Цибулько В.В. звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким встановити непричетність ФОП Цибулько В.В. до правовідносин, що склались між сторонами та виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення висновок суду про відповідальність ФОП Цибулько В.В., як перевізника за втрату вантажу. Стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 5   786,52 грн. та професійної правничої допомоги в сумі  5000,00 грн.
ФОП Цибулько В.В. просив суд, залучити до матеріалів справи додаткові докази, які судова колегія залучила до матеріалів справи. 
Апеляційна скарга ФОП Цибулько В.В. обґрунтована тим, що фактичні обставини справи судом встановлено невірно, також, невірно визначено правовідносини, що склалися між їх учасниками. Не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Висновки суду не відповідають обставинам справи, носять суперечливий характер, є хибними та безпідставними, ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах, що, в свою чергу призвело до прийняття неправомірного рішення. Рішення прийнято з грубим порушенням норм процесуального та          матеріального права, а саме, ст.ст.13, 73, 74, 76-79, 86, 236 ГПК України та ст.ст.22, 614, 618, 623 ЦК України, ст.. 226 ГК України, ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та інші норми права, на які міститься посилання по тексту апеляційної скарги.
Так, на думку скаржника рішення не містить посилань на будь-які докази понесення позивачем витрат на придбання товару (вантажу) та доказів переходу до нього права власності на цей товар, отже судом не встановлено наявність у позивача понесених збитків, як підстави для звернення до суду з цією вимогою.
Суд першої інстанції не перевірив та не встановив, що ФОП Цибулько В. В. не може бути вантажоперевізником, оскільки надає послуги виключно з перевезення пасажирів.
Причетність ФОП Цибулько В.В. до правовідносин сторін та справи суд встановив включно на підставі наданої позивачем копії заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019, укладення якого та дійсність апелянтом заперечується.
Скаржник вважає, що заявка-договір № 126/19 від 05.07.2019 не містить всіх істотних умов, визначених для даного виду договорів, отже, в силу вимог чинного законодавства, даний договір фактично є неукладеним, а відтак, у сторін не виникло жодних цивільних прав та обов`язків.
Апелянт наполягає, що заявка-договір № 126/19 від 05.07.2019 є підробним та в судовому процесі суду першої інстанції використаний виключно з метою перекладення відповідальності з винних осіб на ФОП Цибулько В.В. Щодо факту підробки договору-заявки № 126/19 від 05.07.2019 ФОП Цибулько В.В. до правоохоронних органів подано відповідну заяву про порушення кримінального провадження.
На думку ФОП Цибулько В.В., безпосереднє відношення до правовідносин, що склалися між учасниками справи, має водій ОСОБА_3 , який за його твердженнями здійснював перевезення вантажу та відповідач ФОП ОСОБА_5 , який це перевезення організовував. Висновок суду про причетність ФОП Цибулько В ОСОБА_6 . до перевезення вантажу є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а відтак висновок суду, що саме ФОП Цибулько В.В. має нести відповідальність за втрату вантажу, як перевізник, в розмірі його вартості, є безпідставними та неправомірним.
12.05.2020 до суду від ФОП Цибулько В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Металзбут», в якому ФОП Цибулько В.В. зазначає, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою та мотивованою. Обставини наведені в апеляційній скарзі щодо відносин між позивачем та відповідачем ФОП Цибулько В. В. не відомі, так як він не був їх учасником. Однак,з правової точки зору, відповідальність за втрачений вантаж має нести перевізник ОСОБА_5 як особа, з якою позивачем було укладено договір і який має нести повну відповідальність за вантаж. Відповідна аргументація щодо правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем наведена ФОП Цибулько В.В. в його апеляційній скарзі. Враховуючи наведене, вважаємо, що апеляційна скарга ТОВ «Металзбут» підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Херсонської області від 03.03.2020 року таким, що підлягає скасуванню.
21.05.2020 до суду від ФОП ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційні скарги позивач та ФОП Цибулько В.В.  в якому, відповідач зазначає, що за відсутності в мотивувальній частині судового рішення висновку про відповідальність ФОП Цибулько В.В., як перевізника за втрату вантажу, та з огляду на зміст прохальної частини скарги, в якій апелянт просить лише встановити відсутність певного юридичного факту стосовно нього, який і так у рішенні відсутній, підстави для скасування законного і обґрунтованого судового рішення відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України і прийняття нового рішення зі зміною його мотивувальної частини на думку ФОП ОСОБА_5 відсутні. Щодо апеляційної скарги позивача, відповідач зазначив, що зосередившись в обґрунтуваннях підстав для притягнення до відповідальності за втрату вантажу на ФОП ОСОБА_5 , позивач помилково не клопотав перед судом про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ФОП Цибулько В.В. і ФОП Кудла І.Г., що могло б істотно вплинути на висновки суду по справі з урахуванням правильно встановленої судом правової природи договірних відносин транспортного експедирування і перевезення та відповідно - розмежування майнової відповідальності експедитора і перевізника у даній конкретній ситуації. Отже, відповідач просив залишити апеляційній скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції  без задоволення.
Також, у відзиві на апеляційні скарги відповідач просив суд здійснювати апеляційний перегляд справи без участі представників відповідача. 
25.02.2020 до суду від ТОВ «Металзбут» надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОП Цибулько В.В. в якому позивач зазначив, що в частині визнання факту поставки та втрати вантажу суд діяв у відповідності до чинного законодавства і встановив дійсні обставини справи, заперечення ФОП Цибулько В.В. з цього приводу є необґрунтованими та надуманими. Стосовно правовідносин між відповідачем та ФОП Цибулько В.В. позивач не оспорює, оскільки дізнався про останнього лише після зникнення вантажу. Позивач погоджується з думкою апелянта, що сканованої копії договору-заявки між відповідачем та ФОП Цибулько В.В., недостатньо  для доведення факту існування правовідносин з перевезення вантажу між цими особами. В прохальній частині відзиву позивач просить суд, відмовити ФОП Цибулько В.В. у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за необґрунтованістю та залучити до матеріалів справи в якості доказів додаткові документи.  Судова колегія залучила до матеріалів справи додаткові документи. 
В судове засідання 27.05.2020 не з`явились представники ФОП Шейко К.М. та ФОП Кудли І. Г. хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. ст.     42,     46 ГПК України, не скористались.
Проте, така неявка представників  ФОП Шейко К.М. та ФОП Кудли І. Г.  не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, як зазначалось ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду про призначення справи до розгляду, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті, також судова колегія враховує, що відповідач просив розглядати справу без участі його представника. 
Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на те, що всі сторони належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності представників  ФОП Шейко К.М. та ФОП Кудли І. Г.. 
В судому засіданні 27.05.2020 представники ФОП Цибулько В.В. надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню, а рішення  суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким встановити непричетність ФОП Цибулько В.В. до правовідносин, що склались між сторонами та виключити з мотивувальної частини оскаржуваного рішення висновок суду про відповідальність ФОП Цибулько В.В., як перевізника за втрату вантажу.
Представник позивача в судовому засіданні 27.05.2020 надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги ТОВ «Металзбут» та просив останню задовольнити, а рішення господарського суду – скасувати, позовні вимоги задовольнити. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників ФОП Цибулько В.В. та позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Рахунку на попередню оплату № 10755244 від 03.07.2019 на суму 260   449,98 грн., виставленого  ТОВ «Метінвест-СМЦ», як постачальником, на оплату ТОВ «Металзбут», як покупцем, між цими особами був укладений усний договір купівлі-продажу профільних труб вагою 13 тон, загальною вартістю 260   449,98 грн. 
Для організації перевезення вантажу, 05.07.2019 між ТОВ «Металзбут» (замовник) та ФОП ОСОБА_5 (перевізник) був укладений договір-заявка № б/н про надання транспортно-експедиторських послуг, який не підписаний відповідачем, проте інформація, яка в ньому зазначена щодо водія та автомобіля, надана позивачу саме відповідачем, що вказує на досягнення між ними домовленості щодо організації перевезення вантажу. Так, за умовами зазначеного договору-заявки, позивач замовив до перевезення відповідачем вантаж – труби профільні вагою до 21 тон, за маршрутом м. Дніпро – м. Миколаїв. У ньому також вказано, що перевезення буде здійснюватися автомобілем Сканія державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 
Також, 05.07.2019 між відповідачем (експедитор) та ФОП Цибулько В.В. (перевізник) був укладений заявка-договір №126/19 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, за умовами якого перевезення вантажу, а саме металу вагою 20 тон за маршрутом м. Дніпро – м. Миколаїв, було покладено на ФОП Цибулька В.В., а в якості транспортного засобу вказаний автомобіль Сканія державний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками без зауважень. 
Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань, які виникли за заявкою-договором № 126/19 від 05.07.2019 на перевезення вантажу автомобільним транспортом,  свідчать, що за своєю юридичною природою між відповідачем та ФОП Цибулько В.В. був укладений договір перевезення. При цьому відповідач у якості замовника діяв в інтересах позивача, хоча і виступав від власного імені.
Господарським судом вірно зазначено, що договір-заявка про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.07.2019 не містить підпису відповідача, як особи, яка взяла на себе зобов`язання з організації перевезення, проте відомості, що в ньому зазначені відносно маршруту перевезення, з урахуванням адрес, ваги вантажу, конкретного автомобіля та водія, а також укладення відповідачем з ФОП Цибулько В.В. з метою організації перевезення заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019 із відображенням тих же даних про перевезення, свідчить про наявність між позивачем та відповідачем договірних відносин транспортного експедирування, які виникли на підставі усного договору транспортного експедирування.
На виконання заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019, водієм ОСОБА_3 в пункті навантаження за адресою: АДРЕСА_1 , був отриманий у вантажовідправника вантаж вагою 13,835 тон на загальну суму 257 177,98 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 86622552 від 05.07.2019, яка підписана останнім та представником вантажовідправника.  
Згідно з розпискою ОСОБА_3 від 05.07.2019 ним підтверджено отримання металопрокату за видатковою накладною (а.с. 15).
За твердженнями ФОП ОСОБА_3 при перевезенні вантажу  по дорозі до м. Миколаєва за вказівкою ФОП Цибулька В.В. вантаж був вивантажений в смт. Якимівка, Мелітопольського району, Запорізької області.
Водночас, за твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, вантаж до місця обумовленого вивантаження за адресою: м. Миколаїв, вул. Чорновола, 1, не доставлений та не переданий, у зв`язку з чим він 12.07.2019 звернувся до Амур-Нижньодніпровоського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області із заявою за вих. № 17/07 про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, на думку позивача саме протиправні дії відповідача призвели до понесення позивачем збитків  у розмірі 257   177,98 грн., у зв`язку з чим, ТОВ «Металзбут» звернулось до суду з відповідним позовом. 
Відповідно до ст. 929 ЦК України та ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. 
Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»  встановлено, що експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування.            
Господарський суд вірно зазначив, що позивач у якості невиконання відповідачем зобов`язань за договором транспортного експедирування посилається лише на сам факт втрати вантажу, тобто на незабезпечення ФОП ОСОБА_5  його схоронності, однак за укладеним між сторонами усним договором транспортно-експедиційних послуг від 05.07.2019 ними не встановлювалася відповідальність відповідача, як експедитора, за схоронність вантажу. Така відповідальність експедитора не встановлена і діючим законодавством (крім випадку, передбаченого статтею 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»), а тому господарський суд констатував, що позивачем не доведено як самого факту неправомірності дій відповідача по забезпеченню схоронності вантажу, так і його вини у втраті вантажу при перевезенні.
При цьому, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 ЦК України).
Згідно зі статтею 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. 
За змістом наведених норм обсяг відповідальності перевізника за договором перевезення може бути погоджений сторонами у відповідному договорі і не повинен суперечити положенням чинного законодавства. Разом з цим, статтями 924 ЦК України та 314 ГК України визначено, що за втрату вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі вартості вантажу у разі, якщо не доведе, що це сталося не з його вини, або внаслідок обставин, яким останній не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи норми діючого законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідальність за схоронність вантажу при перевезенні за діючим законодавством покладена на перевізника, а саме на ФОП Цибулько В.В., як перевізника, покладений обов`язок за схоронність вантажу, що перевозився за договором, у зв`язку з цим, суд першої інстанції правомірно відмовив ТОВ «Металзбут» у задоволенні позову. 
Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку, що в правовідносинах, які склалися між сторонами, відповідач був експедитором, на думку позивача, у договорі-заявці про надання транспортно-експедиторських послуг від 05.07.2019 ФОП Шейко К.М. є перевізником, а ТОВ «Металзбут» - замовником, у зв`язку з наступним. 
Дійсно, у договорі-заявці від 05.07.2019 ФОП Шейко К.М.  є перевізником, а ТОВ «Металзбут» - замовником, проте даний договір містить назву «Про надання транспортно-експедиторських послуг». Відповідно до матеріалів справи відповідач як експедитор здійснив комплекс посередницьких послуг по організації замовленого перевезення, а саме пошук перевізника, водія, після  чого 05.07.2020 між відповідачем (експедитор) та ФОП Цибулько В.В. (перевізник) був укладений заявка-договір №126/19 на перевезення вантажу автомобільним транспортом. Протилежного сторонами не доведено, а отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у правовідносинах, які склалися між сторонами, відповідач був експедитором, з даним висновком погоджується і судова колегія. 
Стосовно доводів скаржника, що заявка-договір № 126/19 від 05.07.2019 є підробним та в судовому процесі суду першої інстанції використаний виключно з метою перекладення відповідальності з винних осіб на ФОП Цибулько В.В. і що по факту підробки договору-заявки № 126/19 від 05.07.2019 ФОП Цибулько В.В. до правоохоронних органів подано відповідну заяву про порушення кримінального провадження, судова колегія зазначає наступне. 
Ухвалою господарського суду від 02.01.2020 було відкрито провадження у даній справі, про що було повідомлено ФОП Цибулько В.В., який отримав зазначену ухвалу 10.01.2020 (а.с. 45). Крім цього, до позовної заяви додано опис вкладення у цінний лист на ім`я ФОП Цибулько В.В., зі змісту якого вбачається, що серед документів на адресу ФОП Цибулько В.В. була направлена копія укладеного ФОП Шейко К.М. з ФОП Цибулько В.В. заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019.  Тобто про існування зазначеної заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019 ФОП Цибулько В.В. було відомо ще у січні 2020 року, проте до правоохоронних органів останнім подано заяву щодо факту підробки договору-заявки № 126/19 від 05.07.2019 лише 20.03.2020 року, після ухвалення рішення судом першої інстанції 03.03.2020. Дана справа в суді першої інстанції розглядалась протягом двох місяців і за весь цей час, ФОП Цибулько В.В. не надав жодних пояснень або заперечень щодо заявки-договору № 126/19 від 05.07.2019. Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що зазначені дії ФОП Цибулько В.В. спрямовані на ухилення від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань, які були узгоджені сторонами у заявці-договорі №126/19 від 05.07.2019. 
Інші наведені скаржниками в апеляційних скаргах доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Металзбут» та Фізичної особи-підприємця Цибулька Володимира Васильовича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 03.03.2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 28.05.2020.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Разюк Г.П.

                                                                                                    Савицький Я.Ф.