ПОСТАНОВА
Іменем України

15 червня 2020 року 
Київ
справа №638/662/17
адміністративне провадження №К/9901/22404/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 638/662/17
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
про   визнання рішень та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року (головуючий суддя Аркатова К.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року (колегія у складі: головуючого судді Старостіна В.В., суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.), -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: - визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про припинення виплати йому пенсії та бездіяльність щодо виплати пенсії протиправними; - зобов`язати відновити виплату пенсії з 01.02.2016 року і по теперішній час.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не мало правових підстав припиняти виплачувати йому пенсію, навіть на підставі заяви про припинення виплати пенсії, так як це суперечить чинному законодавству України.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2017 року по справі №638/662/17 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним рішення та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 18.07.2016 року до часу поновлення виплати пенсії, тобто до 01.01.2017 року. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 18.07.2016 року до часу поновлення виплати пенсії, тобто до 01.01.2017 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня         2017 року постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року залишено без змін.
5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, прийшов до висновку, що рішення головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії та бездіяльність щодо відновлення виплати пенсії є протиправними, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з відмовою в частині періоду відновлення виплати пенсії з 01.02.2016 до 17.07.2016, який перебуває поза межами шестимісячного терміну, встановленого ст.99 КАС України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. В жовтні 2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення позову, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
7. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій є помилковими, оскільки Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що підставою для пенсійного забезпечення осіб, в період проходження ними військової служби, є наявність контракту з інформацією, що ці особи прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту. Оскільки надана ОСОБА_1 копія контракту не містить вищезазначеної інформації, що обумовлено Законом, поновити виплату пенсії не виявляється можливим.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8.   Вищий адміністративний суд України ухвалою від 2 листопада 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
9. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
10. Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
11.   На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
12.   Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2018, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
13. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М.І., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20.06.2019 №781/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.
14. Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 12.06.2020.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 має військове звання майор, яке присвоєно наказом заступника Міністра оборони України Командувачем Сил Протиповітряної оборони України (Ком. СППОУ) № 028 від 14.04.2001. 
16. З 08.09.2012 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
17. У відповідності до Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" №15 від 14.01.2015, згідно наказу військового комісара Дзержинського районного військового комісаріату м. Харкова (по стройовій частині) №74 від 17.06.2015, позивач призначений у відповідності до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом до Дзержинського районного військового комісаріату м.Харкова на посаду начальника відділення офіцерів запасу і кадрів, на якій проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до 06.02.2016. 
18. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.02.2016 №11, у відповідності до пунктів 18, 26, 81 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (із змінами), 06.02.2016 року між позивачем та Міністерством Оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , укладений контракт "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу" з 06.02.2016 року строком на п`ять років. 
19. 16.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про припинення виплати пенсії у зв`язку з тим, що він поновився на службі у Збройних Силах України з 06.02.2016 та надав витяг з наказу командира військової НОМЕР_2 від 06.02.2016 №11. На підставі вищезазначених документів позивачу було припинено виплату пенсії з 05.02.2016.
20. 04.08.2016 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про поновлення виплати пенсії з лютого 2016 року, яка зареєстрована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській за №1496/Б-14 від 04.08.2016.
21. 29.09.2016, не отримавши відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про поновлення виплати пенсії з лютого 2016 року, яка зареєстрована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській за № 1820/Б-14 від 29.09.2016. 
22. 10.10.2016 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за вихідним № 1496/Б-14 1820/Б-14 від 10.10.2016 року на адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь, в якій зазначалося, що відповідно  до абз. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, призначених відповідно до Закону, особам, зокрема, прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Підставою для продовження виплати пенсії особам, в період проходження ними військової служби, є наявність контракту з інформацією, що підтверджує вищезазначений факт. Для подальшого (або) остаточного вирішення питання поновлення виплати пенсії до Головного правління Пенсійного фонду України в Харківській області необхідно надати контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. 
23. У зв`язку з вказаним ОСОБА_1 подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області копію контракту від 06.02.2016 №11.
24. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.11.2016 № 1973/Б-14 позивача повідомлено, що Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що підставою для пенсійного забезпечення осіб, в період проходження ними військової служби, є наявність контракту з інформацією, що ці особи прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту. Оскільки надана ОСОБА_1 копія контракту не містить вищезазначеної інформації, що обумовлено Законом, поновити виплату пенсії не виявляється можливим.
25. Також у вказаному листі зазначено, що Пенсійним фондом України для вирішення питання пенсійного забезпечення осіб, які призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період та уклали контракт про проходження військової служби у Збройних силах України, зроблено запит до Міністерства соціальної політики України. Питання поновлення виплати пенсії позивача буде розглянуто після надходження відповіді.
26. Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача у поновленні виплати пенсії, звернувся до суду із даним позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
27. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
29. Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
30. Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу під час часткової чи загальної мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час такої служби не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу повторного прийняття їх на службу до дня демобілізації або звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу у зв`язку з мобілізацією, на особливий період (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
31. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня       1991 року № 1932-XII, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
32. Аналогічне визначення особливого періоду надано і в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), якою передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).
33. Крім того, статтею 1 Закону № 3543-XII визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
34. Згідно з абзацом четвертим статті 1 вищезазначеного Закону завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, організацію і штати воєнного часу.
35. Так, на підставі Указів Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, від 06 травня 2014 року №454/2014, від 21 липня 2014 року №607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015, на Україні діяла часткова мобілізація, отже, з 17 березня       2014 року в Україні діє особливий період. І це є загальновідомим фактом.
36. Також, необхідно зазначити, що аналогічний висновок викладений і в роз`яснені Комітету з питань національної безпеки і оборони Верховної ради України, викладений у листі від 13 червня 2016 року на запит заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора Матіоса А.В.
37. До того ж, слід звернути увагу й на те, що сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану, a тому колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв особливий період.
38. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16, від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17.
39. Статтями 39, 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу підчас мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII. Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призивом підчас мобілізації, на особливий період, або прийнятті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими законами України.
40. Аналіз наведеної норми Закону дає підстави стверджувати, що громадяни України які захищають національну безпеку та цілісність нашої держави можуть бути призвані на строкову службу, мобілізовані або прийняті на службу за контрактом, але в будь-якому випадку вони мають гарантії захищені законодавством України.
41. Таким чином, оскільки позивач був прийнятий на військову службу за контрактом під час мобілізації у зв`язку з виникненням кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, то на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо неприпинення виплати пенсії.
42. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №522/23018/16-а.
43. Отже, посилання відповідача не те, що контракт "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу" за №11 від 06.02.2016, укладений між позивачем та Міністерством Оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , не містить  інформацію, що ОСОБА_1 був залучений до військової служби за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію до Збройних Сил України, колегія суддів вважає необґрунтованими.
44. Колегія суддів також звертає увагу на те, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист громадян України та визначав, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного  Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
45. З урахуванням наведеного, а також заяви позивача про поновлення виплати пенсії з лютого 2016 року, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії та бездіяльність щодо відновлення виплати пенсії за період з 18.07.2016 по 01.01.2017 є протиправними.
46. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в судах попередніх інстанцій з урахуванням яких судами вже надана оцінка встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.
47. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
48. Згідно пункту 70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.
49. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
50. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України,  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
51. Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.І. Рибачук 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду