Ухвала
 
06 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/18477/19
 
провадження № 61-7398ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Таскомбанк» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та невиплачених сум при проведенні розрахунку при звільненні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                           акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та невиплачених сум при проведенні розрахунку при звільненні. 
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року,  в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
У квітні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року.
 
У прохальній частині касаційної скарги міститься клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Оскільки пунктом 3 розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України продовжено процесуальні строки, зокрема строки на касаційне оскарження судових рішень на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року заявником не пропущено.   
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову у вказаній справі є поновлення ОСОБА_1 на посаді голови спостережної ради АБ «ТАС-Бізнесбанк», стягнення з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати у сумі 75 114,00 грн за виконання ним за сумісництвом посадових обов`язків голови спостережної ради АБ «Муніципальний» та                             АБ «ТАС-Бізнесбанк» за фактично відпрацьований період, стягнення на користь ОСОБА_1 невиплачених сум при проведенні розрахунку 4 702,00 грн, тобто дана справа є такою, що виникла з трудових відносин.
 
Оскільки ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн * 250 = 525 500,00 грн), відповідно до пункту 2 частини першої статті 274 ЦПК України вказана справа належить до категорії спорів, що можуть розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження, тобто не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, тому зазначена справа є малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктами а), б) і в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
 
Заявник стверджує, що викладені в оскаржуваних рішеннях висновки не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, а тому існує необхідність забезпечення єдності судової практики. Також заявник зазначає, що винятковість цієї справи обумовлена тим, що скасування оскаржуваних судових рішень сприятиме відновленню його прав і свобод.
 
Крім того, заявник вказує, що в оскаржуваних судових рішеннях міститься твердження щодо здійснення ним повноважень голови спостереженої ради  в якості його представника на підставі довіреності від акціонера-юридичної особи, тому він позбавлений можливості спростувати вказані обставини при розгляді у Шевченківському районному суді м. Києва справи № 761/28233/19, в межах якої заявлено позовні вимоги щодо відшкодування заробітку, який заявник втратив внаслідок тримання під вартою. 
 
Надавши оцінку доводам заявника, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, при розгляді іншої справи, відтак вказані судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню(підпункт б пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України). 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 920/432/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 6-23/08, провадження № 14-367цс (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також заявник вказує на порушення судами норм процесуального права,    що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані               у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
При цьому Верховний Суд відхиляє посилання заявника на відсутність правового висновку Верховного суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах як на підставу касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень, оскільки в касаційній скарзі не деталізовано, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Підпунктом 3 пункту 12 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до розділу XII "Прикінцеві положення" ЦПК України, доповнивши пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодексу України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину". 
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу № 761/18477/19 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Таскомбанк» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та невиплачених сум при проведенні розрахунку при звільненні.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк з моменту отримання ухвали, але не пізніше десяти днів з моменту закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID?19).
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян