Ухвала    
 
19 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 161/8854/19
провадження № 61-4487ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                Курило В. П., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справіза позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про поділ спільного сумісного майна подружжята зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                   ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_2 подала зустрічний позов до                             ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року первісний позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини приміщення для зберігання автомобіля, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зустрічний позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за  ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини приміщення для зберігання автомобіля, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року залишено без змін.
 
06 березня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
 
В касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі заявник зазначає, що судом не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду № 711/5108/17 від 18 червня 2018 року та № 161/18238/15-ц від 25 квітня 2018 року, постанові Верховного Суду України № 367/5390/14-ц від 05 квітня 2017 року (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім цього, судові рішення оскаржуються заявником з підстави, передбаченої частиною третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року та постанову Волинського апеляційного суду від                               11 лютого 2020 року.
 
Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/8854/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                                   А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                    В. П. Курило