ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/532/20 Справа № 214/1846/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Півінського Д.О. - особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року, -
в с т а н о в и в:
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На думку суду ОСОБА_2 скоїв правопорушення при наступних обставинах.
01 березня 2019 року о 23 год. 54 хв. в м. Кривий Ріг, вул. Космонавтів, буд. 11, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки “ЗАЗ 110307" з державним реєстраційним номерним знаком " НОМЕР_1 " в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп"яніння проводився у встанволеному законом порядку за допомогою технічного засобу "Drager Alcotest 6820 ARHJ – 0308", тест №275 позитивний 0,55 проміле, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України.
На переконання суду першої інстанції вказані протиправні дії ОСОБА_2 утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
ОСОБА_2  - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП. 
Стверджує, що справа була розглянута без його участі та без участі свідків, чим було порушено право на захист. В обгрунтування свого висновку про доведеність його вини, суд послався лише на письмові показання та докази.
Вказує на те, що суд не звернув уваги на порушення працівників поліції, щодо неналежності доказів та ухвалив рішення, ґрунтуючись виключно на власних переконаннях.
Зазначає, що суд в постанові не навів даних на підтвердження його вини, оскільки відсутні посилання на нормативні акти, якими повинна обґрунтовуватися вина.
Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з процесуальними порушеннями, а в матеріалах справи відсутня довідка про відсторонення особи від керування транспортним засобом; в протоколі відсутні телефонні номери свідків; не складено направлення на медичний огляд до лікарні в медичний заклад.
       Вважає, що суд не розв`язав його клопотання про направлення справи до іншого суду.
       Сукупності наведених порушень суд не дав належної оцінки, тому прийшов до передчасного висновку про доведеність його вини.
ОСОБА_2 - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисник Мороз В.Ю. 03 червня 2020 року приймали участь в засіданні суду апеляційної інстанції. Заявляли клопотання про допит свідків, розв`язати яке було ухвалено після дослідження доказів по справі, про що останні не заперечували. Для ознайомлення з відео записом події розгляд справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 10 червня 2020 року, про що останні були особисто повідомлені, а також шляхом направлення SMS-повідомлень.
09 червня 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи для виклику свідків.
Звертається увага на те, що оскільки таке клопотання 03 червня 2020 року вже заявлялось, інші клопотання не заявлені, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_2 та його захисника, оскільки вони належним чином відповідно ст. 2772 КУпАП повідомлені про день час та місце розгляду справи, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП. 
Дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415752 від 02 березня 2020 року;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння;
-чеком до нього про результати огляду з використанням алкотестера “Драгер 6820”, яким зафіксовано результат тесту — 0,55 проміле;
-поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про те, що водій ОСОБА_2 у їх присутності проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу “Драгер”, результат огляду 0,55 проміле;
-поясненнями ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що випив два літри алкогольного напою, а саме пива;
-рапортом працівника поліції;
-відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених в них обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Доводи апеляційної скарги про порушення права на захист є безпідставним, такими, які спростовуються дослідженими матеріалами справи.
Так, відповідно до розписки, ОСОБА_2 особисто 09 квітня 2020 року отримав судову повістку про виклик до суду на 09 год. 15 квітня 2020 року, про що свідчить власноручний підпис останнього ( а.с. 16). Виходячи із наведеного суд апеляційної інстанції не находить доводи ОСОБА_2 про порушення його права на захист обґрунтованими.
Тому, 15 квітня 2020 року судом першої інстанції було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2 .
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції в сукупності правильно оцінив докази відсутності поважності не явки у судове засідання, дійшов до правильного висновку про те, що з метою закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення і на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП справу може бути розглянуто у відсутність ОСОБА_2 , належним чином мотивував та обґрунтував свою позицію.
Крім того, в даному ж випадку, ОСОБА_2 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.
При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.
Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.
Апеляційний суд зазначає, що останній своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд, оскільки діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_2 про необ`єктивність результатів застосованого приладу “Драгер” і про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП.
Як вбачається з відеозапису з місця події, ОСОБА_2 , в присутності свідків, було запропоновано пройти медичний огляд на місці за допомогою спеціального приладу “Драгер” або у медичному закладі.
Після роз`яснення прав, він погодився на проходження на проходження огляду за допомогою газоаналізатора “Драгер” та був ознайомлений з його результатом, погодився з ним, клопотань не заявляв та пояснив, що дійсно вживав алкоголь.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Доводи ОСОБА_2 про відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення його від керування, на переконання суду не стосується оцінки факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не спростовує його винуватості та факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння.
Відсутність телефонних номерів свідків в протоколі не є підставою для скасування судового рішення, оскільки “Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції”, затверджена наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, не містить обов`язку працівників поліції вносити до протоколу про адміністративне правопорушення номерів телефонів свідків.
Крім того, в письмових поясненнях свідків номери телефонів зазначені, тому доводи апеляційної скарги в цій частині також не заслуговують на увагу.
Не є слушними доводи апелянта про те, що справу було розглянуто без виклику свідків та інспекторів поліції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи, а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.
Крім того, письмові пояснення свідків узгоджуються й з відеозаписом з боді-камери працівників поліції, а тому сумнівів в їх достовірності не виникає.
Отже, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КупАП.
За такою сукупністю даних суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 .
       Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  - особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності — залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року щодо  ОСОБА_2  — без змін.
       Постанова остаточна, набирає чинності з моменту оголошення, оскарженню не підлягає.

       Суддя:                                         Г.В. Кондаков