ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/10288/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,     
  
          розглянувши  в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року в адміністративній справі №160/10288/19 за позовом  Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 . треті особи на стороні позивача: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії про стягнення 105474.78 грн.,- 

в с т а н о в и в :

18.10.2019 року Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, Головне управління МВС України в Дніпропетровській області в особі голови ліквідаційної комісії та просить стягнути з відповідача на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справи у розмірі 105474,78 грн. 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач проходив публічну службу в органах внутрішніх справ України з 2013 року по 2018 рік. З 03.08.2013р. відповідач був зарахований курсантом на денну форму навчання за державним замовленням до ДДУВС, присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції» та на виконання вимог ст.18 Закону України «Про міліцію» 03.08.2013р. між відповідачем, позивачем та ГУ МВС України у Дніпропетровській області був укладений договір про навчання відповідача №1794. На підставі наказу ДДУВС №140 ос від 29.06.2016р. відповідач був направлений до ГУ НП в Дніпропетровській області та призначений на посаду інспектора Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області згідно наказу №178 о/с від 01.07.2016р. З 01.09.2016р. відповідач був зарахований слухачем магістратури денної форми навчання та 01.09.2016р. між відповідачем, позивачем та ГУ НП в Дніпропетровській області був укладений контракт №2543 про навчання відповідача у ДДУВС. Також, 22.05.2017р. на виконання вимог ст.74 Закону України «Про національну поліцію» між відповідачем, позивачем та ГУ НП в Дніпропетровській області був укладений контракт про здобуття освіти відповідачем у ДДУВС №3530, згідно якого втратив чинність договір №254, та за умовами якого відповідач, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ до встановленого трирічного терміну перебування на службі (відмовою від проходження служби), зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати за його навчання за п.3.5. контракту та згідно до ст.74 Закону України «Про Національну поліцію». Так, після закінчення магістратури, наказом ГУНП України у Дніпропетровській області №46 о/с від 12.02.2018р. відповідач був призначений слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, проте, наказом ГУНП в Дніпропетровській області №182 о/с від 02.07.2018р. відповідача було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням, тобто відповідач відмовився від проходження служби в органах поліції. Враховуючи положення ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», п.2.3.6 договору від 03.08.2013р. №1794, п.3.5 контракту від 22.05.2017р. №3530 та п.1, п.3 Порядку відшкодування особами витрат на утримання в навчальному закладі, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських відповідач повинен був відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у ДДУВС у загальній сумі 105474,78 грн., проте, у зв`язку з тим, що відповідачем у добровільному порядку зазначену суму не відшкодовано, позивач просить стягнути її у судовому порядку.   
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади - МВС України в особі його структурного підрозділу - Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (49005, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 26, р/р 31250224117468, код 08571446, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 08571446) - витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 105474 грн. 78 коп. (сто п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири гривні 78 коп.).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до                         ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, натомість апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
 Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 03.08.2013р. між ОСОБА_1 , Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ (далі - ДДУВС) та Головним управлінням МВС України в Дніпропетровській області було укладено трьохсторонній договір №1794 (далі - Договір) про навчання відповідача в ДДУВС, умови якого застосовуються з 03.08.2013р., що підтверджується копією відповідного договору.
З 03.08.2013р. ОСОБА_1 був зарахований курсантом першого курсу ДДУВС згідно наказу ДДУВС від 03.08.2013 №224 ос, та йому було присвоєно спеціальне звання «рядовий міліції», що підтверджується копією відповідного наказу, наявною у справі.
З 01.07.2016р. відповідача направлено у розпорядження ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та призначено інспектором Новомосковського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, що підтверджується копіями витягу з наказу №140 ос від 29.06.2016р. та послужного списку, які містяться в матеріалах справи.
Згідно наказу ДДУВС №184 ос від 16.08.2016р. відповідача зараховано слухачем магістратури денної форми навчання за спеціальністю «Право» з 01.09.2016р.
22.05.2017р. між відповідачем, ДДУВС та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було укладено контракт №3530 (далі - Контракт) про здобуття освіти відповідачем у ДДУВС, за яким втратив чинність контракт №2543 від 01.09.2016р., що підтверджується копією відповідного контракту.
Наказом ДДУВС №31 ос від 07.02.2018р. відповідача відраховано з навчання у зв`язку з успішним закінченням ДДУВС і отриманням освітнього ступеня «магістр» та направлено у розпорядження ГУНП в Дніпропетровській області .
З 02.07.2018р. відповідача звільнено за власним бажанням наказом №182 о/с від 02.07.2018р. на підставі його рапортів від 07.06.2018р. та від 20.06.2018р.
Листом №1/3458 від 13.08.2018р. відповідача було повідомлено про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням за період навчання 2013-2016 роки у розмірі 27305,92 грн., за період навчання 2016-2018 роки - 78168,86 грн., що підтверджується копією відповідного листа.
Відповідачем вказані витрати відшкодовані не були, такі докази в матеріалах справи відсутні.
З огляду на звільнення відповідача за власним бажанням до закінчення трирічного терміну після завершення навчання та не відшкодування останньою витрат на навчання в ДДУВС у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та, відповідно, заявлених позовних вимог. 
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України" від 10.01.2002 № 2925-ІІІ навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.
Відповідно до Переліку вищих навчальних закладів, що входять до єдиної  системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 № 1410 (далі - постанова № 1410), вищі навчальні заклади МВС, зокрема і позивач, входять до єдиної системи військової освіти.
Апеляційний суд зазначає, що на час укладання 22.05.2017 року між позивачем, відповідачем договору про підготовку фахівців в навчальному закладі МВС України діяв Закон України "Про міліцію".
Згідно з положеннями статті 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції чинній на момент укладення  договору між учасниками справи) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Наказом Міністерства внутрішніх справ № 150 від 14.05.2007 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 № 313 "Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ" та відповідно до вимог Законів України "Про вищу освіту", "Про міліцію", з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно з якого передбачено відшкодування  вказаних витрат.
При цьому, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 Закону № 580 професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
Згідно з ч. 2 ст. 74 Закону № 580 підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до ч. 4 статті 74 Закону № 580 особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За приписами ч. 5 ст. 74 Закону № 580 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі - Порядок № 261).
Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Пунктом 2 Порядку № 261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
При цьому, згідно із положеннями п. 3 Порядку № 261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Відповідно до п. 9 Порядку № 261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію. Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.
Згідно з пунктами 6.13, 6.27, 6.28 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.02.2008 № 62 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) ВНЗ, в особі ректора (начальника), з одного боку, головним управлінням, управлінням МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізничному транспорті, в особі начальника, з другого боку, та громадянином України, який зарахований на навчання до ВНЗ за державним замовленням, з третього боку, протягом місяця з дня зарахування на навчання укладається договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Порядок та підстави для відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у ВНЗ осіб, які навчалися за державним замовленням, визначаються відповідно до чинного законодавства.
У разі відмови осіб, які навчалися за державним замовленням, від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
  Так, пп.2.3.6 п.2.3 Договору від 03.08.2013р. №1794 визначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору (зокрема, звільнення зі служби протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням), особа зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані із утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Також і п.3.5 Контракту від 22.05.2017р. №3530 передбачено, що у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання  особа зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Виконавця витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку. З аналізу пп.2.3.6 п.2.3 Договору від 03.08.2013р. №1794 та п.3.5 Контракту від 22.05.2017р. №3530 вбачається, що згідно положень даних пунктів договорів на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат за утриманням у вищому навчальному закладі у разі звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу за власним бажанням (відмовою від проходження служби).
Аналіз вказаних норм чинного законодавства та умов пп.2.3.6 п.2.3 Договору від 03.08.2013р. №1794 та п.3.5 Контракту від 22.05.2017р. №3530, укладених відповідачем, у їх сукупності свідчить про те, що у разі настання обставин визначених п.1 Порядку (зокрема, звільнення зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням) на відповідача покладено обов`язок відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі і саме позивач наділений повноваженнями на звернення до суду із позовом про відшкодування таких витрат у разі відмови від їх добровільного відшкодування.
Отже, у спірних відносинах відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані із навчанням особи, сума яких визначається на підставі розрахунків витрат на утримання осіб.
Згідно з довідками-розрахунками витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за період 2013-2016 роки в сумі 105474,78 грн.
Вказана довідка-розрахунок була направлена на адресу реєстрації відповідача, проте добровільно витрати відповідачем відшкодовані не були. 
З огляду на викладене, ураховуючи, що відповідач звільнений зі служби в Національній поліції за п.7 (за власним бажанням) до закінчення трирічного строку з моменту закінчення ним вищого навчального закладу, де він навчався за державним замовленням, а доказів повторного прийняття на службу в поліцію або відшкодування позивачу понесених витрат судам обох інстанцій не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен відшкодувати витрати на його утримання за період навчання у вищому навчальному закладі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  13 січня 2020 року у даній справі.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвали законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.                               Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.     
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року в адміністративній справі №160/10288/19  - залишити без задоволення.
Постанову  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року в адміністративній справі №160/10288/19 - залишити без змін.
       Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник