Номер провадження: 22-ц/813/1597/20 
Номер справи місцевого суду: 493/168/19
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),
суддів:          Дрішлюка А.І.,
Громіка Р.Д.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 13 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -
В С Т А Н О В И В:
29 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
В обгунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_2 народилась в с. Пасат Балтського району Одеської області. 03 січня 2019 року її батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу батьків вона залишилась проживати разом із матір`ю і перебуває на її утриманні.
ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка ОСОБА_2 досягла повноліття. Однак, з 01 вересня 2015 року вона навчається на денній формі навчання на бюджетній формі навчання в гр. 40А Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ. У зв`язку із навчанням вона не має самостійного заробітку, її мати оплачує всі витрати, пов`язані з її утриманням та навчанням, їм матеріально тяжко, але вона бажає навчатися і здобути професію. Вартість їхнього проживання в орендованій квартирі становить 8 000 гривень орендної плати та 1 500-2 000 гривень за комунальні послуги, крім того, витрати на харчування, одяг і все необхідне.
Її батько - відповідач ОСОБА_1 є фермером, обробляє 6 земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надає населенню послуги з обробки земельних ділянок та збору врожаю, від чого отримує пристойний нерегулярний мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, а її ніякої матеріальної допомоги не надає. Крім того, він має гарний стан здоров`я, інших утриманців не має, і вона вважає, що її батько в змозі надавати їй щомісячну матеріальну допомогу в сумі 5 000 гривень.
На підставі наведеного, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі 5 000 гривень щомісячно з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення позивачкою 23 років.
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 29 січня 2019 року і до закінчення донькою ОСОБА_2 навчання, а саме до 01 липня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768,40 гривень.
В іншій частині позову відмовлено.
У апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з його користі аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 29 січня 2019 року і до закінчення позивачем навчання, а саме до 01 липня 2019 року, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 06 травня 2020 року.
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.
За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
З матеріалів справи вбачається, що батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється ОСОБА_1 , що підтверджується  копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Пасатською сільською радою Балтського району Одеській області 21.08.2000р..
Згідно копії договору оренди, укладеного 03 листопада 2018 року в м. Одесі, між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_2 , з строком дії до 03 травня 2019 року з правом продовження, ОСОБА_2 зобов`язана сплачувати орендну плату за користування квартирою щомісячно в розмірі 8 000 гривень.
Зі змісту довідки №35, виданої директором Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ 21.01.2019р., ОСОБА_2 являється студенткою денного відділення на бюджетній формі навчання в гр. 40А Одеського автомобільно-дорожнього коледжу ОНПУ І-ІІ рівня акредитації, спеціальності «Організація авіаційних перевезень». Термін навчання з 01.09.2015р. по 01.07.2019р..
Як вбачається з копій виписок із історії хвороби №3952/1615, №572/243 та №3557/1481, ОСОБА_1 , 1973 року народження хворіє гіпертонічною хворобою 2 ступеня, та перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 08.09.2018р. по 18.09.2018р., з 04.02.2019р. по 13.02.2019р., та з 27.08.2019р. по 09.09.2019р..
Загальна сума річного доходу ОСОБА_1 складає 15 989,12 гривень згідно копії податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.
Відповідно до довідки №133 від 18.02.2019р., виданої старостою Пасатського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області ОСОБА_1. має в користуванні наступні земельні ділянки: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового приміщення та господарських споруд; 1,6364 га - для ведення особистого селянського господарства; 5,9195 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Згідно довідки №36 від 28.02.2019р., виданої старостою Пасатського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області ОСОБА_1. є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В ніч на 21 лютого 2019 року в даному будинку сталася пожежа (підпал невстановленими особами), і тому ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному будинку, але там не проживає, оскільки будинок потребує капітального ремонту після пожежі і не придатний для проживання. 
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 19.02.2019р. ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 ..
Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня донька продовжувала навчання і в зв`язку з цим потребувала матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні лише матері, а батьки мають рівні обов`язки щодо її утримання.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи, є справедливими та зроблені з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3 статті 199 СК України).
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
За ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він має незадовільний стан здоров`я, оскільки зазначені обставини були враховані судом при визначені розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров`я, однак він є працездатною особою, має дохід, та як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка її потребує, а з урахуванням обставин справи відповідач може надавати матеріальну допомогу дитині саме у розмірі встановленому судом.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції ґрунтується на принципі справедливості, добросовісності, розумності та враховано вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника. Надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, оцінював надані обома сторонами докази щодо предмету спору у сукупності, ним надано правильну оцінку обставинам й доказам по справі у відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України,
Доводи апелянта стосовно невиправданості розходів позивача, належними доказами по справі не підтверджуються та не дають підстав вважати, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання у розмірі, визначеному судом першої інстанції.
За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами, вирішив дану справу згідно із законом, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Балтського районного суду Одеської області від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3  ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 06 травня 2020 року.
Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік