П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2286/19	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Миколаївської обласної державної адміністрації  на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за позовом Фермерського господарства «Брейн - Гул» до Миколаївської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -  

ВСТАНОВИВ: 

       Фермерське господарство “Брейн-Гул” (далі – позивач, ФГ “Брейн-Гул”) звернулось до суду з адміністративним позовом до Миколаївської обласної державної адміністрації (далі – відповідач 1, Миколаївська ОДА) та Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі – відповідач 2, ГУ Держгеокадастру), в якому просив:

      - визнати протиправним та скасувати розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 156-р від 17.05.2019 року;
      - визнати незаконними дії Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо видалення відомостей про вид угідь - рілля - земельних ділянок з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360, які були внесені за заявою ОСОБА_1 після проведення інвентаризації;
      - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області внести до Державного земельного кадастру відомості згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, які перебувають у користуванні на умовах оренди громадянина України ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в межах території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360, розробленої ФОП ОСОБА_2 .
      В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі розпорядження Баштанської РДА від 21.12.2018 року № 518-р “Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель” приватним підприємцем землевпорядником ОСОБА_2 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360. Технічну документацію погоджено висновком відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру від 21.02.2019 року № 33/134-19, яким також внесено зміни до Державного земельного кадастру (ДЗК) та визначено вид угідь: рілля (раніше – угіддя з багаторічними насадженнями).
       Розпорядженням Миколаївської ОДА від 17.05.2019 року № 156-р розпорядження Баштанської РДА від 21.12.2018 року № 518-р скасовано. В подальшому, ГУ Держгеокадастру видалено з Державного земельного кадастру зміни, внесені проведеною інвентаризацією земельних ділянок зміни та відновлено вид угідь зазначених ділянок з рілля, на угіддя з багаторічними насадженнями.
       Як вказує позивач, розпорядження Баштанської РДА є актом індивідуальної дії, отже застосовується одноразово та вичерпує свою дію після реалізації. Скасуванням розпорядження та внесенням змін до ДЗК відповідачами було порушено права позивача.

      Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року – позов задоволено. 
      Визнано протиправним та скасовано розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 156-р від 17.04.2019 року “Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р”.
      Визнано незаконними дії Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо видалення відомостей про вид угідь – рілля – земельних ділянок з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360, які були внесені за заявою ОСОБА_1 після проведення інвентаризації.
       Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області (пр. Миру, 34, м. Миколаїв, 54034, код ЄДРПОУ 39825404) внести до Державного земельного кадастру відомості згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, які перебувають у користуванні на умовах оренди громадянина України ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства в межах території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360, розробленої ФОП ОСОБА_2 .

     В апеляційній скарзі, Миколаївська ОДА, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 02 грудня 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач – 1 зазначив, що вказані вище земельні ділянки сільськогосподарського призначення перебувають у користуванні громадянина ОСОБА_1 на підставі договорів оренди землі від 20.10.2017, укладених між громадянином ОСОБА_1 та Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, яке відповідно до статті 122 Земельного кодексу України є органом виконавчої влади, уповноваженим розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення, а отже і наділене повноваженнями приймати рішення про інвентаризацію цих земель. Тобто, вказане вище розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21.12.2018 року № 518-р видано з порушенням вимог чинного законодавства. Виходячи з викладеного, голова облдержадміністрації, як голова місцевої державної адміністрації вищого рівня, здійснюючи контрольні функції, наділений повноваженнями скасовувати розпорядження голови райдержадміністрації, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, тому видавши розпорядження від 17.05.2019 № 156-р «Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про місцеві державні адміністрації». Крім того, апелянт також вказав на порушення судом першої інстанції правил юрисдикції адміністративних судів, оскільки відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно - правовими. Оскільки, фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з органами виконавчої влади, які реалізують політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

    В апеляційній скарзі, ГУ Держгеокадастру, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 02 грудня 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач – 2 зазначив, земельні ділянки, надані в оренду громадянину (члену або засновнику фермерського господарства), не є землями фермерського господарства в розумінні ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство», тому їх користувачем є громадянин ОСОБА_1 , як фізична особа, оскільки вони в установленому законом порядку в оренду ФГ «Брейн-Гул» не набуті. Скасоване розпорядження Баштанської райдержадміністрації від 21.12.2018 № 518-р «Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації Із землеустрою щодо інвентаризації земель» є актом індивідуальної дії та стосується прав або інтересів визначеної в акті особи, тобто ОСОБА_1 .
За таких обставин, право звертатися до суду з даною вимогою належить саме громадянину ОСОБА_1 , а не ФГ «Брейн-Гул». Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо належного позивача у справі суперечать положенням закону, якими він керувався, тому не можуть вважатися належною юридичною кваліфікацією, що відповідає нормам матеріального права. Крім того, апелянт також вказав, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спрямований на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин (внесення змін до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які перебувають у користуванні), а тому має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.
     Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи,  перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що  апеляційні скарги  підлягають частковому  задоволенню  з таких мотивів. 
      Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договорів оренди землі від 20.10.2017року, укладених між ОСОБА_1 (орендар) та ГУ Держгеокадастру (орендодавець) орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності: по договору № 80/57-17 – земельну ділянку з кадастровим номером  4820683400:01:000:0358, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; по договору № 81/57-17 – земельну ділянку з кадастровим номером  4820683400:01:000:0360, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; по договору № 82/57-17 – земельну з кадастровим номером 820683400:01:000:0357, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; по договору № 84/57-17 – земельну ділянку з кадастровим номером  4820683400:01:000:0359, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; по договору № 85/57-17 – земельну ділянку з кадастровим номером  4820683400:01:000:0355, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; по договору № 86/57-17 – земельну ділянку з кадастровим номером  480683400:01:000:0368, розташовану на території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.
      Рішенням Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області ради від 21.12.2018 року № 518-р “Про  надання дозволу ОСОБА_1  на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель” ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення з урахуванням державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок, які перебувають в його користуванні на умовах оренди загальною площею  101,9325 га з кадастровими номерами 4820683400:01:000:0358; 4820683400:01:000:0360; 4820683400:01:000:0357; 4820683400:01:000:0359; 4820683400:01:000:0355; 480683400:01:000:0368 в межах території Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

     На підставі розпорядження Баштанської РДА від 21.12.2018 року № 518-р “Про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель” приватним підприємцем землевпорядником ОСОБА_2 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок з кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360. 

      Технічну документацію погоджено висновком відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру від 21.02.2019 року № 33/134-19, яким також внесено зміни до ДЗК та визначено вид угідь: рілля (раніше – угіддя з багаторічними насадженнями).

     Кадастровим реєстратором відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокарастру у Миколаївський області  Бондарець ОСОБА_3 на підставі розробленої ФОП ОСОБА_2 технічної документації інвентаризації земельних ділянок,  які перебувають в користуванні на умовах оренди громадянина ОСОБА_1 внесено до Державного земельного кадастру відомості про вид угідь – рілля земельних ділянок за кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360.
    
     На підставі клопотання ГУ Держгеокадастру з питань дотримання земельного законодавства  від 17.04.2019 року № 106ДК/0018/ВК/06/01/-19, де зазначено, що розпорядження Баштанської РДА від 21.12.2018 року № 518-р суперечить вимогам ст. 17, 122 Земельного кодексу України та ст. 57 Закону України “Про землеустрій”, Миколаївською ОДА було прийнято розпорядження від 17.05.2019 року № 156-р “Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р”.

     З огляду на  розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 17.05.2019 року № 156-р “Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р”, Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області здійснило дії щодо вилучення  відомостей з Державного земельного кадастру про державну реєстрацію про вид угідь - рілля  земельних ділянок за кадастровими номерами 4820683400:01:000:355, 4820683400:01:000:368, 4820683400:01:000:357, 4820683400:01:000:358, 4820683400:01:000:359, 4820683400:01:000:360.
   Не погоджуючись з такими рішенням та діями суб`єктів владних повноважень, позивач оскаржив їх в судовому порядку. 
    Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що цей спір є публічно правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. 
    Однак з таким висновком суду першої інстанції погодись неможливо з таких підстав. 
     Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
     Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
     Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
     Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
    Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
    Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
    У свою чергу, пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
     Публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна із сторін здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна із сторін є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
    Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
    Так, приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
     Тобто, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
     Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
    З аналізу вищенаведених норм права можна дійти висновку, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.
     У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами    Кодексу адміністративного судочинства України    ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.
    Визначаючи юрисдикцію спору, суди мають з`ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.
     Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності та територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
     Статтею 17 Земельного кодексу України    (далі -    ЗК України) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить:
а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм з питань використання та охорони земель; в) координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; г) підготовка висновків щодо надання або вилучення (викупу) земельних ділянок; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб у межах, визначених законом; д) підготовка висновків щодо встановлення та зміни меж сіл, селищ, районів, районів у містах та міст; е) здійснення контролю за використанням коштів, що надходять у порядку відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, пов`язаних із вилученням (викупом) земельних ділянок; є) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; є-1) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення та зміни меж районів, міст у порядку, визначеному законом; ж) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
  Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до    Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою, а в інших випадках - на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
     Розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого, зокрема, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки в користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу (абзаци 3-5 частини першої    статті 123 ЗК України).
     Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
     Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
     Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.
     На обґрунтування доводів своїх апеляційних скарг про  існування цивільно-правового спору, відповідачі послалися на договори оренди землі від 20.10.2017року, укладені між ОСОБА_1 (орендар) та ГУ Держгеокадастру (орендодавець), згідно яких у користуванні  Фермерського господарства “Брейн-Гул” знаходяться вищезазначені земельні ділянки. 
    З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спір виник щодо правомірності розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 156-р від 17.05.2019 року “Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р”, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації  земель з метою зміни виду угідь на  рілля ( раніше – угіддя з багаторічними насадженнями),  які є державною власністю і знаходяться у користуванні позивача.
    Колегія суддів звертає увагу на те, що судом встановлено обставини існування у позивача дійсного речового права на вищевказані земельні ділянки.    Тому оскаржуване рішення органу державної влади є спором про право, оскільки стосується скасування  надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, з метою зміни цивільних правовідносин, мають майновий характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
     Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункти 6, 10 частини першої    статті 20 ГПК України).
        Оскільки у цій справі встановлено наявність існуючого речового права на спірні земельні ділянки у позивача, а рішення відповідача, яке оскаржується, - розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 156-р від 17.05.2019 року “Про скасування розпорядження голови Баштанської райдержадміністрації від 21 грудня 2018 року № 518-р”, яким надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації  земель з метою зміни виду угідь на  рілля ( раніше – угіддя з багаторічними насадженнями), спричиняє порушення речового права позивача, висновок суду першої інстанції про існування публічно-правового спору є помилковим та відповідно помилковими є доводи позивача про публічно-правовий характер цих правовідносини.
      Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16, від 16 січня 2019 року у справі № 361/2562/16-а та від 20 березня 2019 року у справі № 320/3496/17.
     Отже, викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок про те, що ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права.
     Щодо підсудності даної справи, колегія суддів також зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц зазначив, що оскільки, фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з органами виконавчої влади, які реалізують політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.
    Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).
     Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому    законом    для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).
    Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.
     Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
     З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
    Як було зазначено вище, між ОСОБА_1 (орендар) та ГУ Держгеокадастру (орендодавець) укладено договори оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цих договорів відповідачем засновано фермерське господарство, яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.
     За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта – Миколаївська ОДА, що спір виник між суб`єктами господарювання і такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
     Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
     Приписи п. 1 частини 1 статті 238 КАС України визначають, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
      Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
     За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.
      Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанції.
      Керуючись ст. ст. 238, 239, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,    - 
ПОСТАНОВИВ:
     Апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Миколаївської обласної державної адміністрації  - задовольнити частково. 

    Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі за позовом Фермерського господарства «Брейн - Гул» до Миколаївської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії  - скасувати. 

    Прийняти нову постанову, якою провадження у справі –закрити. 
     Роз`яснити Фермерському господарству «Брейн - Гул», що дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.  
    Повернути Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області (код ЄДРПОУ 39825404) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, згідно платіжного доручення № 2323 від 23.12.2019 року у розмірі 8644,50 грн.( вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні, 50 коп.).
    Повернути Миколаївській обласній державній адміністрації (код ЄДРПОУ 00022579) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, згідно платіжного доручення № 265 від 26.12.2019 року у розмірі 8644,50 грн.( вісім тисяч шістсот сорок чотири гривні, 50 коп.).
      Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

                                                               Дата складення повного судового рішення  21 травня 2020 року. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.