П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 489/6637/19	
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва  від   01.04.2020 р. по справі  № 489/6637/19 за позовом      ОСОБА_1 до  Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції  про скасування постанови,-
                                   ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 12 грудня 2019 року о 09:58 в м. Миколаєві по вулиці Космонавтів, 58, він перебував на пасажирському місці, водія керуючого транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1 було зупинено патрульними поліцейськими. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, мотивуючи тим, що водій під час навчання, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 та дорожнього знаку 5.62, здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3  ПДР  України. Зазначає, що вказана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, свідків допитано не було. Крім того, він перебував на пасажирському сидінні та інструктував водія, який знаходився за кермом автомобіля, проте не навчав його, останній мав право керувати автомобілем, оскільки мав посвідчення водія.
Відповідач заперечував проти позову. У відзиві на позовну заяву зазначив, що під час патрулювання 12.12.2019 року інспекторами патрульної поліції в Миколаївській області, було виявлено порушення Правил дорожнього руху. А саме, автомобіль ВАЗ 21093 з державним номерним знаком НОМЕР_1 та розпізнавальним знаком відповідно до вимог п. 30.3 к) "учбовий транспортний засіб" ПДР України не виконав вимогу дорожньої розмітки пункту 1.12 (стоп лінія) Додатку 2 ПДР України та дорожнього знаку 5.62 "місце зупинки" Додатку 1 ПДР України, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (жовтий), чим порушив вимоги пункт 8.7.3 ґ) ПДР України. Було прийнято рішення зупинити вищевказаний транспортний засіб на підставі статті 35 Закону України "Про Національну поліцію". Після зупинки транспортного засобу інспектор підійшов до водія, але з пасажирського місця вийшов чоловік, ким виявився ОСОБА_1 , який повідомив, що він є інструктором з навчання керуванню транспортним засобом. Відповідно до пункту 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення та попросив пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України на підставі статті 32 ЗУ "Про Національну поліцію". Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції було винесено постанову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ленінський районний суд міста Миколаєва рішенням від 01 квітня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1   до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1852740 від 12 грудня 2019 року - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1852740 від 12 грудня 2019 року.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- інспектор патрульної поліції не мав право виносити постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місті зупинки автомобілю;
           - судом не взято до уваги пояснення водія, який знаходився за кермом автомобіля                             саме про неоднозначність дорожньої ситуації, через яку було притягнуто позивача до                       адміністративної відповідальності;
          - в порушення вимог статті 280 КУпАП не в повному обсязі з`ясовані всі обставини                       справи, в порушення вимог статті 251 КУпАП не було долучено до матеріалів справи                       належних доказів до чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Обставини справи.
12 грудня 2019 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.
Із постанови вбачається, що 12 грудня 2019 року о 09 год. 58 хв. в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 58, під час навчання водіння, інструктор ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1 по вул. Космонавтів в напрямку вул. Китобоїв не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.12 та дорожнього знаку 5.62  ПДР  України, здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив пункт 8.7.3 ґ)  ПДР  України - порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2  статті 122 КУпАП.
Окрім того  в оскаржувваній поставні в якості доказів зазначено лише відеореєстратор ДМ4086 (а.с.3).
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Відмовляючи у задовленні  позову,  суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено вчинення позивачем порушення  Правил дорожнього руху, що обумовило правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2  статті 122 КУпАП.
Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" визначений Правилами дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні статті 72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Статею 74 КАС  України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Відповідно до статті 76 КАС  України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Крім того, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015   року №   580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №   580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Враховуючи вищенаведене та дослідивши відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи (а.с.16) апеляційний суд звертає увагу на те, що з нього не можливо встановити порушення позивачем вимог пункт 8.7.3 ґ) ПДР України.
З наданого відповідачем відеозапису, який здійснювався у автомобілі поліцейського патрульної служби, та дослідженого у судовому засіданні вбачається, що поліцейським патрульної служби було зафіксовано лише складання постанови, в ході якого позивач своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення  фактично не визнавав, будь-яка інформація з приводу скоєння правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП - відсутня.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначав, що: « При розгляді справи про адміністративне правопорушення лейтенантом поліції Жучковим С.В. було оцінено доказ- відеозапис з автомобільного відеореєстратора відповідно до вимог статті 252 КУпАП. Однак, долучити даний відеозапис на місці розгляду справи до постанови можливості не було з технічних причин..»(а.с.15).
Отже,  відеозапис є неповним та не відображає всіх обставин події, яка відбувалася за участю позивача та інспектора патрульної поліції, а тому не може бути достатнім доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
З огляду  на те, що  інші докази (рапорт лейтенанта поліції Жучкова С.В. та пояснення  водія ОСОБА_2 (а.с.5,17)) не були зазанчені  у оспорюваний постанові, суд не може ваажати  їх належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Близьких за змістом виснвоків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 428/2769/17 від 24 січня 2019 року.
Отже, з огляду на те, що до суду не надано інших доказів вчинення правопорушення, а ті які містяться в матеріалах справи не можна ваажати  належним та допустимим суд дійшов висновку про наявність підстав  для скасування  постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1852740 від 12 грудня 2019 року.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою вказаної статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б спростували заявлені позовні вимоги, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким позов задовольнити.
Керуючись статтями 286,  308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва  від  01.04.2020 р. по справі  № 489/6637/19 - скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії ЕАК № 1852740 від 12 грудня 2019 року - скасувати.
Закрити справу про адміністативне правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.