Справа № 151/222/19
Провадження № 22-ц/801/1129/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року	Справа № 151/222/19	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Марчук В.С., Матківської М.В., 
               за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,
               за участю сторін: представника ТОВ «Ободівка-Агро» - Забродця С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №151/222/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка-Агро» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка-Агро» на рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2020 року, яке ухвалене суддею Моцним В.С. в приміщенні Чечельницького районного суду Вінницької області, о 08 год 10 хв, повний текст складено 07 квітня 2020 року, 

в с т а н о в и в :

В березні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся в суд з позовом до ТОВ «Ободівка-Агро» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 січня 2017 року, належить земельна ділянка площею 1,8587 га, кадастровий номер 0525087500:04:000:0361, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Поповогребельської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Осінню 2008 року представники ТОВ «Ободівка-Агро» збирали документи для укладення договорів оренди землі, як більшість жителів с. Попова Гребля (бувша Червона Гребля), його батько ОСОБА_2 також надав необхідні документи, чи підписував батько вказаний договір оренди йому невідомо, але його визнавав та отримував орендну плату. Весною 2017 року в селі поширились чутки щодо фальсифікації договорів оренди відповідачем і він звернувся до керівництва ТОВ «Ободівка-Агро» щодо повернення своєї земельної ділянки і тоді йому стало відомо, що існує договір оренди землі укладений між ним та відповідачем від 15 січня 2017 року за №1044-Ч, зареєстрований державним реєстратором Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко Сергієм Миколайовичем 02 лютого 2017 року за №18860679. Даний договір оренди землі від 15 січня 2017 року за №1044-Ч він не підписував і доручення на укладення такого договору нікому не надавав.   
Просив визнати зазначений договір оренди землі недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2020 року позов задоволено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Ободівка-Агро» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір, укладений від імені орендодавця підписаний не ним, а іншою особою, отже спірний договір був укладений без волевиявлення позивача, а тому наявні підстави для визнання договору оренди землі недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.
Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 січня 2017 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 1,8587 га., кадастровий номер 0525087500:04:000:0361 розташованої на території Поповогребельської сільської ради Чечельницького району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
     
Як вбачається із договору оренди землі №1044-Ч між ТОВ «Ободівка-Агро» та позивачем 15 січня 2017 року було укладено договір оренди землі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0525087500:04:000:0361, площею 1,8587 га, розташованої на території Поповогребельської сільської ради Чечельницького району, Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 січня 2017, що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який зареєстрований державним реєстратором Бершадської міської ради Вінницької області Красиленко Сергієм Миколайовичем 02 лютого 2017 року за №18860679.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що спірний договір оренди землі не підписував.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Положеннями статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до висновку експерта ТОВ «Експертно-юридична фірма Соломон» №075/19 від 12 грудня 2019 року, підпис ОСОБА_1 . у наданому ТОВ «Ободівка-Агро» примірнику договору оренди землі №1044-Ч від 15 січня 2017 року, укладеному між ним та ТОВ «Ободівка-Агро», (кадастровий номер 0525087500:04:000:0361)  - виконано не ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою (а.с.54 - 56).
Крім того, згідно висновку експерта за результатами проведення повторної судово-технічної та почеркознавчої експертизи ВВ КНДІСЕ №485/486/20-21 від 12 березня 2020 року, підпис ОСОБА_1 у наданому ТОВ «Ободівка-Агро» примірнику договору оренди землі №1044-Ч від 15 січня 2017 року, укладеному між ним та ТОВ «Ободівка-Агро», (кадастровий номер 0525087500:04:000:0361)  - ймовірно виконано не самим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою з наслідуванням його підпису (а.с.88 - 89).
Отже, колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції встановивши, що спірний договір, укладений від імені орендодавця підписаний не ним, а іншою особою, тобто спірний договір був укладений без волевиявлення позивача, та враховуючи висновки судових експертиз, прийшов до вірного висновку про визнання цього договору недійсним.
Доказів, які б спростовували висновки судово-почеркознавчих експертиз від 12 листопада 2019 року та від 12 березня 2020 року, відповідач суду не надав, отже, висновок суду першої інстанцій, що позивач не укладав з відповідачем оспорюваного договору оренди та не погоджували істотних умов договору оренди ґрунтуються на матеріалах справи, тому доводи апеляційної скарги безпідставні.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який повно і всебічно з`ясував всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам наявних в матеріалах справи, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги необґрунтовані, а тому відсутні підстави для його скасування.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ободівка-Агро» залишити без задоволення.
Рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2020 року.

Головуючий                 Сопрун В.В.

Судді                                 Марчук В.С.
                                       
                                                       Матківська М.В.