Ухвала
18 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/12935/17
провадження № 61-7329ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського  апеляційного суду від 12 березня 2020 року        у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Харчовик», Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування рішень та усунення перешкод у користуванні знаком для товарів і послуг,
встановив:
22 квітня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Болградський виноробний завод» (далі - ПрАТ «БВЗ») через свого представника Марочкіна В. О. звернулося до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського  апеляційного суду від 12 березня 2020 року. 
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись  на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови Одеського  апеляційного суду від   12 березня 2020 року було отримано ПрАТ «БВЗ» 27 березня 2020 року, що підтверджується копією поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 6530007824336.
 
Касаційна скарга подана у межах процесуального строку на касаційне оскарження відповідно до статті 390 ЦПК України з урахуванням вимог підпункту 3 пункту       12 розділу XII «Прикінцевих положень» Закон України«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», тому підстав для розгляду заявленого клопотання немає.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,           є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті            389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,     в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті            389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Отже, особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали.
Крім того, заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це визначено Законом України «Про судовий збір».
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви    і скарги в розмірі оспорюваної суми.
ПрАТ «БВЗ» звернулося до суду з позовом у липні 2017 року.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом), ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 600 грн.
Враховуючи наявність трьох позовних вимог немайнового характеру                           у цій справі, судовий збір за подання касаційної скарги становить 9 600 грн        (1 600 грн ? 3 ? 200%).
До касаційної скарги додано платіжне доручення № 3158 від 14 квітня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 3 200 грн.
Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 6 400 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду                 у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007 , ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Болградський виноробний завод» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2018 року та постанову Одеського  апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишити без руху.
Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків, але не більше десяти днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                   М. Ю. Тітов