ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
іменем України

09 червня 2020 року
м. Харків

справа № 644/10219/19
провадження № 22-ц/818/2495/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Котелевець А.В.,
суддів – Бурлака І.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Огар І.В.,

учасники справи:
позивач – Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради,
представник позивача – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради  на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року в складі судді Шевченка С.В.,

у с т а н о в и в :

13 грудня 2019 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги.

Скарга мотивована тим, що з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року та з 01 жовтня 2014 року по 31 травня 2019 року відповідач отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Звертаючись 06 березня 2014 року, 29 жовтня 2014 року, 01 квітня 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 11 квітня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 10 квітня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 18 квітня 2018 року, 08 жовтня 2018 року та 04 квітня 2019 року з заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, вказала, що зареєстрованих транспортних засобів у неї немає, окрім автомобілю ЗАЗ, який належить її чоловікові. 

Під час перевірки правильності нарахування та виплати державної допомоги соціальним інспектором було виявлено, що у власності ОСОБА_2 є причіп «ПВА 1», про наявність якого не було задекларовано під час надання документів для оформлення зазначеного виду допомоги.

Оскільки ОСОБА_2 свідомо приховала обставини, що впливають на встановлення права, визначення розміру та виплати державної допомоги, у зв`язку з чим за періоди з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2014 року та з 01 жовтня 2014 року по 31 травня 2019 року відповідачу була здійснена переплата 299 945,82 грн, яка у добровільному порядку повернута не була, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 надміру виплачену допомогу малозабезпеченим сім`ям у сумі 299 945,82 грн.

16 січня 2020 року ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що відповідач не знала, а працівниками позивача їй не було роз`яснено, що причіп для легкового автомобілю є транспортним засобом і його необхідно вказувати у декларації майнового стану. Жодного умислу на введення в оману уповноваженого органу з метою отримання державної соціальної допомоги вона не мала.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради не надало доказів на підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача з метою одержання державної соціальної допомоги.

10 березня 2020 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що для повернення надміру виплачених коштів достатньо факту приховання даних про майновий стан, що впливають на встановлення права на призначення соціальної допомоги. Відповідач знала про наявність у її власності транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації та не зазначила цей факт у декларації. Зазначено, що у рішенні суду не міститься жодного посилання на норми чинного законодавства, які б спростували твердження Управління про незаконність отримання відповідачем державних коштів.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 06 березня 2014 року , 29 жовтня 2014 року, 01 квітня 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 11 квітня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 10 квітня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 18 квітня 2018 року, 08 жовтня 2018 року та 04 квітня 2019 року зверталась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, вказавши, що зареєстрованих транспортних засобів у неї немає, окрім автомобіля чоловіка (а. с. 6- 38).

Відповідно до даних декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, за 2014-2019 роки, встановлено наявність у власності чоловіка ОСОБА_2 автомобіля «ЗАЗ Сенс», 2012 року випуску. Інших транспортних засобів у деклараціях не вказано.

Рішеннями Орджонікідзевського управління праці та соціального захисту населення від 29 січня 2014 року, 28 травня 2014 року, 13 березня 2015 року, 23 квітня 2015 року, 03 березня 2016 року, 20 травня 2016 року, 27 лютого 2017 року, 12 вересня 2017 року, та 05 квітня 2018 року ОСОБА_2 призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (а. с. 39 - 49).

Згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС у Харківській області від 05 червня 2019 року у власності ОСОБА_2 є причіп «ПВА 1» з 03 липня 2013 року, про наявність якого не було задекларовано під час надання документів для оформлення зазначеного виду допомоги (а с. 50).
У зв`язку з цим виникла переплата коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у сумі 299 945,82 грн.
У добровільному порядку переплату соціальної допомоги відповідач не відшкодувала.
Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», визначено Порядком № 250.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям є щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Частиною першою статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» визначено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
Відповідно до частини четвертої статті 7 вказаного Закону якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення.
Отже в розумінні абзацу четвертого частини першої статті 7 Закону припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму), можливі тоді, коли мали місце обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.
Згідно з пунктом 28 Порядку № 250, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. 
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення даних статей свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17 (касаційне провадження № 61-33727сво18).
Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що на час звернення відповідача із заявами про призначення і виплату її сім`ї державної соціальної допомоги, остання не повідомила Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, що за нею був зареєстрований ще один транспортний засіб, а саме - причіп «ПВА 1». 
Наявність зареєстрованого на ім`я позивача причіпа не позбавляє малозабезпечену сім`ю, в якій виховується п`ятеро неповнолітніх дітей права на отримання державної соціальної допомоги на підставі частини другої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».
Отже, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку, виконав всі вимоги цивільного судочинства та дійшов обґрунтованого висновку про те, що подаючи декларацію про доходи та майно сім`ї, не вказавши у ній відомості про транспортний засіб, у ОСОБА_2 не було мети щодо навмисного приховання нею цих даних, оскільки Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченими сім`ями, у власності яких є транспортні засоби.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Керуючись ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу  Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради  - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 червня 2020 року.

Головуючий                                                                             А.В. Котелевець 
Судді І.В. Бурлака
В.Б. Яцина