ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року          м.Дніпро                                                        Справа №  908/3277/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Антонік С.Г. (доповідач), суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" на рішення господарського суду Запорізької області від 30.01.2020р. (суддя Смірнов О.Г., повне рішення складено 04.02.20р.),  у справі № 908/3277/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" (юридична адреса: 39430, Полтавська область, Машівський район, с. Селещина, вул. Паркова, буд. 23 Б, адреса для листування: 36020, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 12, офіс 401)
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" (70406, Запорізька область, Запорізький район, с. Відрадне, вул. Перемоги, буд. 3)

про стягнення 147254,43 грн. 

ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № 286 від 22.11.2019 до Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" про стягнення, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.01.2020р., інфляційних витрат в сумі 111 910,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 35   343,63 грн.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням   Господарського суду Запорізької області було від 14.03.2018р. у справі № 908/2423/17 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Відрадненське" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія"   610 720,00 грн. основного боргу  за поставлений товар та 9160,80 грн. судового збору. Рішення суду було виконане 12.09.2019р. Позивач нарахував інфляційні та 3% річних  на заборгованість за накладною №40 від 12.07.2017р. на суму 499   200 грн., час оплати якої настав 27.07.2017р. та на заборгованість за накладною № 53 від 28.07.2017р.  на суму 111   520 грн., за якою оплата настала 11.08.2017р.
          Рішення господарського суду Запорізької області від 30.01.2020р. у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" до Приватного акціонерного товариства "Відрадненське" про стягнення інфляційних витрат в сумі 111910,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 35343,63 грн. відмовлено.
          Рішення суду обгрунтоване тим, що позивач не довів належними доказами наявності заборгованості саме за видатковими накладними №40 від 12.07.2017р. та № 53 від 28.07.2017р.
Позивач, не погодившись з рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду. В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки в призначеннях платежів було посилання лише на договір, а умовами договору передбачена як оплата товару по факту поставки так і попередня оплата, то позивач самостійно визначив, що неоплаченими залишилися видаткова накладна № 40 від 12.07.2017р. та видаткова накладна № 53 від 28.07.2017р. Відповідач по справі не спростовував наявність боргу в сумі 610   720 грн. Безпідставним є висновок суду про той факт, що предметом позову є стягнення інфляційних та 3% річних на підставі лише видаткових накладних № 40 від 12.07.2017р. та № 53 від 28.07.2017р., оскільки в основу позову покладено факти встановлені рішенням суду по справі № 908/2423/17 від 14.03.2017р., предметом спору по даній справі було стягнення боргу за договором поставки, тому інфляційні і 3% річних стягуються на підставі договору поставки за весь період прострочення виконання зобов?язання.
          Просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
          Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.
          Згідно ч. 13    ст. 8 Господарського процесуального кодексу України   розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
          Відповідно до ч. 5   ст. 252 ГПК України   суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
          Згідно    з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
                           Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення трьох відсотків річних  та інфляційних витрат нарахованих на заборгованість в сумі 499   200 грн. за видатковою накладною № 40 від 12.07.2017р. та в сумі  111   520 грн. за видатковою накладною № 53 від 28.07.2017р. При цьому в заяві про уточнення позовних вимог від 23.01.2020р. вих.. № 288 просив стягнути інфляційні в сумі 111   910,80 грн. та 3% річних в сумі 35   343,63 грн., з них:
         - за накладною № 53 від 28.07.2017р. інфляційні - 19   200,95 грн. та 3% - 5   224,64 грн., нарахованих за період з 12.08.2017р. по 04.03.2019р.;
         - за накладною № 40 від 12.07.2017р. інфляційні - 92   709,85 грн. та 3% річних - 30   118,99 грн., нарахованих за період з 27.07.2017р. по 04.03.2019р. 
Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, встановленими рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 908/2423/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" до Публічного акціонерного товариства "Відрадненське" про стягнення заборгованості в сумі 620720,00 грн. за договором поставки № 10 від 18.01.2016р., яким позов був задоволений частково і з відповідача було стягнуто заборгованість в сумі 610   720 грн. 
          Дане рішення в стягненні основного боргу було примусово виконано 12.09.2019р.
          Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.03.2018р. у справі № 908/2423/17 встановлено наступне:
« 18.01.16р. між Публічним акціонерним товариством "Відрадненське" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільгосптехнологія" (Постачальник) укладено договір поставки № 10, згідно із умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобов`язується в порядку та строки, встановлені цим договором передати у власність Покупцеві макуху соєву, олію соєву (далі Товар), в певній кількості, відповідної якості і за узгодженою ціною, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений Товар згідно з умовами цього договору.
          Пунктом 1.2 договору сторонами узгоджено, що кількість Товару, що поставляється однією партією, його ціна і загальна вартість, якісні характеристики Товару, а також строки поставки кожної партії товару визначаються у видатковій накладній.
          За умовами п. 1.3 договору, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, вироблених згідно з оформленими видатковими накладними. Ціна договору складається із загальної вартості Товару, поставленого за даним договором.
          У відповідності із п. 2.4. договору, датою поставки партії товару є дата фактичної передачі покупцеві товару, зазначеного в видатковій накладній, а також товаросупровідної документації (податкової накладної, накладної на товар та інших документів, підписаних уповноваженими представниками та скріплених печаткою постачальника, а також документів, що підтверджують якість товару).
          Згідно із п. 2.5. договору, право власності на товар переходить від Постачальника до покупця при його прийманні на території Покупця. Передача (приймання) кожної партії товару оформлюється накладними. Накладні по кожній партії Товару підписуються повноваженими представниками Постачальника і Покупця або спрямованого ним перевізника.
Приймання кожної партії товару оформлюється накладними відповідно до п. 2.4. договору (п. 4.3. договору).
          Пунктом 5.1. договору передбачено, що ціна одиниці товару і його загальна вартість встановлюється в рахунках/видаткових накладних.
Згідно із п. 8.1. договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками. Термін дії договору встановлюється до 31 грудня 2016 року, але не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, даний договір вважається пролонгованим на один календарний рік на тих же умовах.
          На виконання умов договору поставки від 18.01.16р. № 10 позивач поставив, а відповідач в особі уповноваженого представника Беттер Д.О. прийняв товар на загальну суму 2      008 800,00 грн., що підтверджується наданими до позовної заяви доказами (належним чином засвідченими копіями), а саме:
- видатковими накладними від 21.10.17р. № 74 на суму 480      720,00 грн., 21.08.17р. № 65 на суму 540 720,00 грн., від 28.07.17р. № 53 на суму 488160,00 грн., від 12.07.17р. № 40 на суму 499      200,00 грн., які засвідчені підписами уповноважених представників сторін та відтиском печатки покупця і постачальника;
- довіреностями виданими ПАТ "Відрадненське" від 21.10.17р. № 439, від 21.08.17р. № 328, від 28.07.17р. № 309, від 12.07.17р. № 277 на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ "Сільгосптехнологія";
- товарно-транспортними накладними від 21.10.17р. № Р74, від 21.08.17р. № 3, від 28.07.17р. № 2, від 12.07.17р. № 1.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідачем на рахунок позивача в якості оплати за товар (макуху соєву) по договору 18.01.16 № 10 платіжними дорученнями: від 27.07.17 № 633_7R031/35 перераховано   100      000,00 грн.; від 31.07.17 № 646_7V037/14 перераховано   100      000,00 грн.; від 01.08.17 № 2184_81036/46 перераховано   100      200,00 грн.; від 11.08.17 № 137_8В027/65 перераховано   29 000,00 грн.; від 15.08.17 № 152_8F030/74 перераховано   70      000,00 грн.;      від 16.08.17 № 726_8G036/23 перераховано   38 160,00 грн.; від 17.08.17 № 162_8НО36/41 перераховано   100 000,00 грн.; від 23.08.17 № 190_8N030/53 перераховано   20      000,00 грн.; від 23.08.17 № 192_8N034/47 перераховано   50      000,00 грн.; від 30.08.17 № 788_8U037/15 перераховано   30      000,00 грн.;   від 01.09.17 № 832_91039/2 перераховано   20      000,00 грн.;   від 13.09.17 № 255_9D1UC/1 перераховано   30      000,00 грн.;   від 04.09.17 № 220_94027/35 перераховано   40 000,00 грн.;   від 08.09.17 № 232_981WG/1 перераховано   60      000,00 грн.;   від 15.09.17 № 268_9F2FD/1 перераховано   39000,00 грн.;   від 15.09.17 № 921_9F035/14 перераховано   11      000,00 грн.;   від 22.09.17 № 984_9М028/21 перераховано   30      000,00 грн.;   від 26.09.17 № 17_9Q038/3 перераховано   120      000,00 грн.;   від 03.10.17 № 103_А3039/3 перераховано   50 020,00 грн.;   від 06.10.17 № 152_А6033/23 перераховано   75      500,00 грн.;   від 06.10.17 № 282_A61YM/1 перераховано   57      300,00 грн.;   від 06.10.17 № 151_A6030/35 перераховано   17 200,00 грн.;   від 06.10.17 № 146_А6012/13 перераховано   50      000,00 грн.;   від 09.10.17 № 2297_А9021/35 перераховано   50      000,00 грн.;   від 20.10.16 № 220_АЛ038/4 перераховано   50 700,00 грн.;   від 26.10.17 № 311_AQ1OY/1 перераховано   50      000,00 грн.;   від 21.11.17 № 112 перераховано   10      000,00 грн.,   а всього перераховано загальну суму -   1 398 080,00 грн.
          З огляду на викладене вище вбачається, що відповідачем до подання до господарського суду ТОВ "Сільгосптехнологія" позовної заяви по даній справі (позов направлено на адресу суду 30.11.17) сплачено в якості оплати за товар по договору поставки від 18.01.16 № 10 за спірними накладними кошти в загальній сумі 1 398 080,00 грн. У зв`язку із чим, борг відповідача склав 610720,00 грн.
          Порядок розрахунків за договором між сторонами визначено розділом 5 договору. Зокрема, за умовами п. 5.2. та п. 5.4. договору, оплата товару за договором здійснюється покупцем протягом 10 банківських днів з моменту поставки, або по передоплаті, на підставі виставлених Постачальником рахунків (п.5.2.). Оплата кожної партії товару здійснюється в національній валюті України, безготівковим платежем за реквізитами Постачальника, зазначеними у рахунку або договорі (п.5.4.).
          Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач прийняті договірні зобов`язання належним чином не виконав, оплату за отриманий товар в строк визначений п. 5.2. договору поставки від 18.01.16 № 10 не здійснив. Отже, відповідач порушив умови договору.
          З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що при зверненні до суду із позовом ТОВ "Сільгосптехнологія" не було враховано суму сплачену відповідачем у погашення заборгованості в розмірі 10      000,00 грн. згідно платіжного доручення від 21.11.17р. № 112, що вказана сума сплачена відповідачем до звернення до суду із позовом по даній справі, а також враховуючи, що факт наявності основної заборгованості у розмірі 610720,00 грн.   підтверджується матеріалами цієї господарської справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог ТОВ "Сільгосптехнологія" про стягнення з ПАТ "Відрадненське" 610720 грн. заборгованості за договором поставки від 18.01.16 № 10. В іншій частині позовні вимоги ТОВ "Сільгосптехнологія" про стягнення суми основного боргу відхиляються».
          Як вже зазначалося, позивач просить стягнути  інфляційні і 3% річних, нарахованих на заборгованість, що виникла за накладними № 40 від 12.07.2017р. і № 53 від 28.07.2017р. 
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається  як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
          Згідно ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
          Рішенням по справі № 908/2423/17 встановлено, що позивач за видатковими накладними від 21.10.17р. № 74, від 21.08.17р. № 65, від 28.07.17р. № 53, від 12.07.17р. № 40 поставив відповідачу товар на суму 2      008 800,00 грн., а відповідач сплатив за період з 27.07.2017р. по 21.11.2017р. - 1 398 080,00 грн. Борг склав 610   720 грн. Дані обставини не підлягають доведенню.
          При цьому даним рішенням не встановлено обставин, за якими саме видатковими накладними виникла заборгованість.
          Отже позивач повинен довести належними та допустимими доказами виникнення заборгованості за видатковими накладними № 40 від 12.07.2017р. і № 53 від 28.07.2017р. 
Колегія суддів констатує, що позивачем не надано доказів того, що заборгованість в сумі 610   200 грн. виникла саме за товар поставлений за вищевказаними накладними.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що оскільки в призначеннях платежів було посилання лише на договір № 10 від 18.01.2016р., а  оплата за товар здійснювалася не лише по факту поставки але й на умовах попередньої оплати то позивач самостійно визначив, що заборгованість виникла за накладними №№ 40, 53 не приймається колегією суддів до уваги з наступних підстав.
          Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
          Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
          Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч..1 ст. 628 ЦК України).
          Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). 
          Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що оплата товару за договором здійснюється покупцем протягом 10 банківських днів з моменту поставки, або по передоплаті, на підставі виставлених Постачальником рахунків.
          Отже передоплата здійснюється на підставі виставлених рахунків. А тому належним, допустимими та достовірними доказами обґрунтованості зарахування здійснених відповідачем платежів у якості передоплати є саме виставлені рахунки. 
          Відповідно до звичаїв ділового обороту, у разі не зазначення в платіжному дорученні конкретної видаткової накладної (або рахунку) за якою здійснюється оплата, постачальник (продавець) має право зараховувати платіж, при наявності заборгованості за договором, на погашення заборгованості за раніше поставлений товар.
          Позивачем, відповідно до вимог ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, не доведено ні суми попередньої оплати,  ні підстав її наявності. Не доведено обґрунтованості зарахування платежів в оплату товару за пізніше поставлений товар при наявності заборгованості за раніше поставлений товар.
          Таким чином позивачем не доведено того, що заборгованість в сумі 610   200 грн. виникла саме за товар поставлений за накладними №№ 40, 53. 
Посилання апелянта на те, що безпідставним є висновок суду про той факт, що предметом позову є стягнення інфляційних та 3% річних на підставі лише видаткових накладних № 40 від 12.07.2017р. та № 53 від 28.07.2017р., оскільки в основу позову покладено факти встановлені рішенням суду по справі № 908/2423/17 від 14.03.2017р., предметом спору по даній справі було стягнення боргу за договором поставки, тому інфляційні і 3% річних стягуються на підставі договору поставки за весь період прострочення виконання зобов?язання, також не приймаються колегією суддів до уваги.
          Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. 
          Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
          Предметом позову в даному випадку є вимога про стягнення інфляційних та 3% річних на загальну суму 147   254,43 грн.
          Підставою позову є заборгованість в сумі 610   200 грн. за товар поставлений за видатковими накладними № 40 від 12.07.2017р. та № 53 від 28.07.2017р.
Як на докази наявності заборгованості позивач послався на рішення господарського суду від 14.03.2018р. у справі № 908/2423/17.
          Однак даним рішення встановлена загальна сума заборгованості за договором і не встановлено заборгованості за конкретними видатковими накладними.
          При цьому, позивачем заява про зміну підстави позову не подавалась, а додаткові пояснення до позовної заяви від 29.01.2020р. вих.№ 290 не є такою заявою, тому обґрунтовано не прийняті господарським судом до уваги.
          З урахуванням наведеного апеляційна с карга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити без змін.

          Витрати за подання апеляційної скарги покладаються відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.    129,    269,    270,    275,    276,   282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу   Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехнологія»   залишити без задоволення.
          Рішення суду Запорізької області від   30.01.2020   року у справі   № 908/3277/19 залишити без змін.
          
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                         С.Г. Антонік

Суддя                                                                                             О.В. Березкіна

Суддя                                                                                              О.Г.Іванов