ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3269/20 Справа № 201/6742/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                за участю секретаря – Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»
на  рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивачем було виплачене ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 46850 грн. за наслідками спричинення шкоди в дорожньо-транспортній пригоді автомобілю марки «Lexus LX», д/н НОМЕР_1 . Оскільки зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини обох її учасників: водія автомобіля марки «Lexus LX», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 і водія автомобіля марки «Lexus GX470», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом і просив стягнути з відповідача на користь позивача половину виплаченого страхового відшкодування, що становить 23425 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн. (а.с.1-3).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відмовлено (а.с.70-74).

В апеляційній скарзі позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.91-94).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористались. 

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» і ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 644/15-Т/Дп/06, за умовами якого була застрахована цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_4 (а.с. 6-10).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03 листопада 2012 року ОСОБА_4 на праві власності належить автомобіль марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 (а.с. 12 зворот).
Судом встановлено, що 12 вересня 2016 року за участі автомобіля марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля марки «Lexus GX470», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода (а.с. 21).
З копії постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року у справі № 200/16529/16-п вбачається, що 12 вересня 2016 року за участі автомобіля марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля марки «Lexus GX470», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. Винуватцем цієї ДТП даною постановою був визнаний ОСОБА_3 (а.с. 20-20 зворот).
Судом 1 інстанції також встановлено, що Згідно з висновком № 13091600 експертного автотоварозначого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди у зв`язку з аварійним пошкодженням, спричиненим автомобілю «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , розмір шкоди визначений в розмірі 118248,74 грн. (а.с. 24-35).
ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» визначило розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , на підставі акту № 24/09-1-2016 здачі-приймання робіт з ремонту автомобіля, здійсненого ПП ОСОБА_5 , а також рахунку-фактури № Ин-017916-1 від 17 вересня 2016 року. в розмірі 46850 грн. (а.с. 13, 16, 17).
На підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 644/15-Т/Дп/06 від 13 листопада 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було виплачене ОСОБА_4 страхове відшкодування за наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46850 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36966 від 29 вересня 2016 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними. Зокрема суд зазначив, що позивачем не доведено винуватості відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої позивачем було виплачене застрахованій особі ОСОБА_2 страхове відшкодування. 

Згідно ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Однак, оскаржуване рішення суду 1 інстанції наведеним вище нормам не відповідає.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.
Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки 12 вересня 2016 року за участі автомобіля марки «Lexus LX570», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля марки «Lexus GX470», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені.
З довідки № НОМЕР_4 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що ДТП сталося внаслідок порушення водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 п.10.1 ПДР (а.с.21 зворот).
З долученої до апеляційної скарги вбачається, що постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні 12.09.2016 року правопорушення передбаченого ст. 124 КупАп України (а.с.99).

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції дійшов помилкових висновків про те, що позивачем не доведено винуватості відповідача ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки при вирішення спору по суті суд не прийняв до уваги довідку № НОМЕР_4 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 21), зокрема судом не було роз`яснено право сторонам про витребування необхідних доказів у тому числі і постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП, яка була також зазначена у додатках до позовної заяви.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст.993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч.1 ст. 36.3 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Згідно п.4 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, — незалежно від наявності вини.

З довідки № НОМЕР_4 про дорожньо-транспортну пригоду також вбачається, що у власника автомобіля Lexus, GX 470 д.н. НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_1 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів(а.с.21).
З матеріалів справи також вбачається, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 644/15-Т/Дп/06 від 13 листопада 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було виплачене ОСОБА_4 страхове відшкодування за наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46850 грн., що підтверджується платіжним дорученням №36966 від 29 вересня 2016 року (а.с. 14).

Враховуючи вище викладене, виходячи з того, що винуватість відповідача у скоєнні ДТП також доведена, матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було виплачене ОСОБА_4 страхове відшкодування за наслідками зазначеної дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 46850 грн. та приймаючи до уваги обопільність вини та те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія автомобіля Lexus, GX 470 д.н. НОМЕР_2 не була застрахована, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума за страховим відшкодуванням у розмірі 23 425 грн. 

В порядку ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягненню підлягає судовий збір у сумі 4 802 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» – задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року— скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (ЄДРПОУ 33908322) заборгованість у сумі 23 425 грн. та судовий збір у сумі 4 802 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: