ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2020 року 
Київ
справа №640/10444/19
адміністративне провадження №К/9901/35337/19, №К/9901/36667/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                    Стародуба С.В., Шарапи В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 640/10444/19 (головуючий суддя: Корпушова О.В., судді: Епель О.В., Степанюк А.Г.), касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 (головуючий судді: Патратій О.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі №640/10444/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
11.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач або ДАБІ), в якому просило:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.05.2019                     №ІУ 173191340370 про відмову у видачі позивачу сертифіката на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва";
зобов'язати відповідача виготовити та видати позивачу сертифікат на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою:             вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва";
зобов'язати відповідача внести відомості про видачу позивачу сертифіката на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає необґрунтованим рішення відповідача про відмову у видачі сертифіката від 14.05.2019                              № ІУ173191340370 у відповідь на його заяву від 07.05.2019 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та видачу сертифіката ТОВ "Лотос ЛТД", до якої були надані всі документи, передбачені частиною 2 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Додатково зазначив, що в рішенні відповідача від 14.05.2019 № ІУ173191340370 не зазначено, які саме документи, необхідні для його прийняття, не було подано.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 позов задоволено у повному обсязі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо неподання позивачем в межах спірних правовідносин документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката, у зв`язку з чим суд зазначив, що оскаржене рішення є таким, що прийняте відповідачем протиправно, а тому підлягає скасуванню. Також суд зазначив, що видача позивачу сертифіката та внесення відомостей про його видачу до реєстру є належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача та їх поновлення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково:
рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 скасовано в частині зобов'язання відповідача виготовити та видати позивачу сертифікат на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та зобов'язання відповідача внести відомості про видачу позивачу сертифікату на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. У задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено;
в решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 залишено без змін.
Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що 07.05.2019 позивач подав до відповідача необхідні документи, визначені законодавством для отримання сертифікату на об'єкт. Водночас відмовляючи у видачі сертифікату відповідач не зазначив, які саме документи не надані. Лише в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач не подав виконавчу документації, проте в рішенні про це не зазначав.
Щодо висновків суду першої інстанції про зобов'язання відповідача виготовити та видати сертифікат на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та зобов'язання внести відомості про видачу сертифіката ТОВ "Лотос ЛТД" до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, суд апеляційної інстанції визнав їх помилковими, оскільки суд першої інстанції здійснив втручання в дискреційні повноваження відповідача.
18.12.2019 позивачем до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019.
В касаційній скарзі позивач зазначив, що подав всі необхідні документи, передбачені чинним законодавством для отримання сертифікату, у зв'язку із чим належним та ефективним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва".
Ухвалою Верховного Суду від 27.12.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Лотос ЛТД" на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 640/10444/19.
27.12.2019 відповідачем до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга ДАБІ обґрунтована тим, що посадовими особами відповідача в межах наявних повноважень був здійснений огляд об'єкта будівництва, а також документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єкта та видачі сертифікату. Під час огляду посадовим особам Департаменту не були надані документи, необхідні для прийняття рішення про видачу сертифікату, а саме виконавчу документацію.
За результатами огляду об'єкту та документів було складено довідку щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та видачі сертифіката. За результатами розгляду заяви було встановлено, що позивачем не надана виконавча документація. Зазначені обставини стали підставою для відмови у видачі сертифіката.
Відповідач звертає увагу, що відповідно до вимог пункту 3.2.4 Державних будівельних норм А.3.1-5-2016, виконавча документація це документація, яка засвідчує особливості виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, відображає методи та умови їх виконання, підтверджує фактичні параметри їх результатів (далі - ДБН А.3.1-5-2016). Перелік таких документів, передбачений пунктом 4.8 ДБН А.3.1-5-2016, проте  жодного з таких документів позивач посадовим особам Департаменту не надав.
Також суб'єкт владних повноважень зазначив, що під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об'єктів, орган держархбудконтролю має право одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об'єкта. 
На переконання відповідача, оскільки діючим законодавством визначений перелік документів, які належать до виконавчої документації, суд необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність доказів надсилання Держархбудінспекцією на адресу        ТОВ "Лотос ЛТД" запиту про надання зазначених документів. 
Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 640/10444/19.
Ухвалою Верховного Суду від 07.04.2020 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
В порядку статті 31, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами автоматизованого розподілу від 07.04.2020, здійснено заміну судді Саприкіної І.В., у зв'язку з її перебуванням у відпустці.
При розгляді касаційної скарги Верховний Суд враховує вимоги статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Водночас суд застосовує процесуальний закон який діяв на момент подання касаційної скарги оскільки розгляд касаційного провадження не був завершений до набрання чинності змін до КАС України.  
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з'ясував повноту встановлення судами фактичних обставин справи, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та встановив таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Київської міської ради №830/3405 від 19.07.2005 затверджено проект відведення земельної ділянки            ТОВ "Лотос Лтд" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з приміщеннями загального користування і підземним паркінгом на вул. Артема, 52-а, 52-д у Шевченківському районі м. Києва. Передано ТОВ "Лотос Лтд" за умови виконання пункту 3 цього рішення, в короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,42 га для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з приміщеннями загального користування і підземним паркінгом на вул. Артема, 52-а, 52-д у Шевченківському районі м. Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.
Рішенням Київської міської ради № 145/1010 від 19.02.2015 поновлено на 5 років договір оренди земельної ділянки від 13.04.2006 N 91-6-00548 площею 0,4212 га (кадастровий номер 8000000000:91:151:0069), укладений між Київською міською радою і ТОВ "Лотос ЛТД" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з приміщеннями загального користування і підземним паркінгом на вул. Артема, 52-а, 52-д у Шевченківському районі м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 19.07.2005 N 830/3405 "Про передачу земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатоповерхового житлового будинку з приміщеннями загального користування і підземним паркінгом на вул. Артема, 52-а, 52-д у Шевченківському районі м. Києва" (справа А-21255).
На виконання вказаного Рішення 12.08.2015 між Київською міською радою та ТОВ "Лотос ЛТД" було укладено Договір про поновлення на 5-ть років договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 8000000000:91:151:0069) на вул. Артема, 52-а, 52-д у Шевченківському районі м. Києва.
Отже, ТОВ "Лотос ЛТД" на підставі договору оренди від 11.04.2006 та договору від 12.08.2015 про поновлення договору оренди земельної ділянки, є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:91:151:0069 за адресою: місто Київ, вул. Артема, 52-а, 52-д.
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на підставі дозволу на виконання будівельних робіт №2843-Шв/Т від 04.12.2007, виданого Управлінням державного архітектурно - будівельного контролю м. Києва по об'єкту "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва", виконано передбачені проектною документацією підготовчі та будівельні роботи. Дозвіл на виконання будівельних робіт є чинним відповідно до пункту 8 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якого дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом (2011 рік), до завершення будівництва об'єкта.
Також судами встановлено, що в процесі спорудження об'єкту, позивачем в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", подавались ДАБІ заяви про внесення змін до дозволу на виконання робіт по об'єкту.
25.04.2019 ТОВ "Лотос ЛТД" отримало від Виконавчого органу Київської міської ради довідку № 050/18-2623 про виконання умов договору пайової участі.
07.05.2019 ТОВ "Лотос ЛТД" звернулось до відповідача із заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та видачу сертифіката (далі - заява від 25.04.2019).
Заяву було зареєстровано Департаментом дозвільних процедур ДАБІ України 07.05.2019 за №40-30/0705-16. До заяви додано акт готовності об'єкта до експлуатації від 07.05.2019, складений та підписаний за формою, визначеною Додатком 9 до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 (далі - Порядок № 461).
За результатами розгляду поданої заяви ДАБІ прийнято рішення від 14.05.2019           № ІУ 173191340370 про відмову у видачі сертифіката на об'єкт "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" (далі - рішення № ІУ 173191340370) .
В рішенні № ІУ 173191340370 в якості підстави для відмови зазначено абзац 4 пункту 27 Порядку №461, а саме - неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката.
Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем до заяви додано Акт готовності об`єкту до експлуатації за формою згідно із додатком 9 до Порядку № 461. Суд першої інстанції акцентував увагу, що зауважень до форми та змісту поданих позивачем документів у відповідача не було.
Водночас суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження надіслання ТОВ "Лотос ЛТД" запиту щодо надання додаткових матеріалів з метою з`ясування достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, а також доказів неподання позивачем запитуваних документів. Наявна у матеріалах справи копія довідки щодо розгляду документів, поданих для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та видачі сертифіката, надана представником відповідача на обґрунтування власного відзиву, також не містить доказів звернення представників інспекції з вимогою (запитом) про надання товариством виконавчої документації.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не наведено обставин щодо невідповідності чи недостовірності даних акту готовності об`єкта до експлуатації вимогам чинного законодавства чи проектній документації, невідповідності об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.  
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про необхідність скасування рішення відповідача № ІУ 173191340370 про відмову у видачі сертифікату.
Щодо інших висновків суду першої інстанції з приводу решти позовних вимог, які суд першої інстанції визнав як обґрунтованими, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважала їх помилковими з зазначенням про втручання в дискреційні повноваження відповідача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 17.02.2011 №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначені правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 6 Закону № 3038 виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад належать до органів державного архітектурно-будівельного контролю.
За приписами частини другої статті 39 Закону України № 3038 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.
Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований).
Згідно із частиною 3 статті 39 Закону № 3038 орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов'язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків.
Неподання таких висновків у визначений органом державного архітектурно-будівельного контролю строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.
Пунктом 7 статті 39 Закону № 3038 передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:
1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;
2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
3) невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил;
4) невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг.
Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.
Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.
Порядок № 461 визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.
Згідно з пунктом 23 Порядку № 461 сертифікат видається органом державного архітектурно-будівельного контролю за формою, наведеною у додатку 7 до цього Порядку.
Пунктом 24 Порядку № 461 визначено, що для отримання сертифіката замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта та видачу сертифіката за формою, наведеною у додатку 8 до цього Порядку, до якої додається акт готовності об`єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку.
Отже, за змістом наведених правових норм підставою для видачі сертифіката є заява замовника про прийняття в експлуатацію об'єкта та видачу сертифіката, а також акт готовності об'єкта до експлуатації.
За приписами пункту 25 Порядку № 461 орган державного архітектурно-будівельного контролю приймає подані замовником заяву, акт готовності об`єкта до експлуатації та вчиняє дії у межах чинного законодавства щодо з`ясування питання достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об`єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, за результатами яких складається довідка за формою, наведеною у додатку 10 до цього Порядку.
Під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, орган державного архітектурно-будівельного контролю має право оглядати об`єкт із здійсненням фото- та відеофіксації, відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати проектну та виконавчу документацію, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, отримувати матеріали, відомості, довідки, пояснення з питань, що виникають під час огляду об`єкта, та залучати в разі потреби установи, організації, у тому числі громадські об`єднання осіб з інвалідністю, державні органи (їх консультативно-дорадчі органи).
Пунктом 26 Порядку № 461 передбачено, що у разі потреби під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, орган державного архітектурно-будівельного контролю може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків, що стосуються об`єкта будівництва.
Неподання таких висновків у встановлений строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви приймає рішення про видачу сертифіката або про відмову в його видачі.
Сертифікат виготовляється в одному примірнику та видається замовнику (уповноваженій ним особі), який має зберігати його протягом всього періоду експлуатації об`єкта.
Відтак, орган державного архітектурно-будівельного контролю під час розгляду питання прийняття в експлуатацію об'єктів має право на одержання виконавчої документації.
Проте судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач не звертався до позивача із запитом щодо надання додаткових матеріалів з метою з'ясування достовірності відомостей у поданих документах, відповідності об'єкта проектній документації, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, у тому числі виконавчої документації. 
Пунктом 27 Порядку № 461 передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:
неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;
виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.
У разі прийняття рішення про відмову у видачі сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю надсилає замовнику (його уповноваженій ним особі) протягом десяти робочих днів з дати реєстрації заяви рішення з обґрунтуванням причин відмови за формою згідно з додатком 11 до цього Порядку. Зазначена кореспондується із частиною 7 статті 39 Закону № 3038. 
За такого правого регулювання відповідач мав право відмовити позивачу у видачі сертифікату лише з підстав визначених законодавством.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 07.05.2019 позивач подав до відповідача заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та видачу сертифіката, та додав до заяви акт готовності об'єкта до експлуатації від 07.05.2019.
За таких обставин судами встановлено, що позивач надав документи визначені пунктом 25 Порядку № 461.
Проте, відповідач в рішенні № ІУ 173191340370, відмовляючи у видачі сертифікату, із посиланням на абзац 4 пункту 27 Порядку № 461, зазначив, що позивач не подав документи, необхідні для прийняття рішення про видачу сертифікату.
Суди правомірно акцентували увагу в рішеннях, що лише в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позивач не подав виконавчу документації, проте в своєму рішенні вказане не зазначив.
Колегія суддів наголошує, що враховуючи положення частини 2 статті 2 КАС України, суд перевіряє, що прийняте оскаржуване рішення суб'єктом владних повноважень є розсудливим, вмотивованим та зрозумілим, оскільки невмотивоване рішення суб'єкта владних повноважень є незаконним та протиправним тому, що зі змісту рішення не вбачається розсуд відповідача.
Водночас відповідачем не наведено жодних обставин щодо невідповідності чи недостовірності даних акту готовності об'єкта до експлуатації вимогам чинного законодавства чи проектній документації, невідповідності об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та/або вимогам будівельних норм, стандартів і правил.
З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивачем з метою прийняття об'єкта в експлуатацію подано відповідну заяву за формою, наведеною у додатку 8 до Порядку №461, до якої додано акт готовності об'єкта до експлуатації за формою згідно з додатком 9 до цього Порядку, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про протиправність та необхідність скасування рішення відповідача  № ІУ 173191340370 про відмову у видачі сертифікату.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №826/162/18 та від 24.12.2019 № 826/11072/16.
Щодо висновків суду першої інстанції та доводів касаційної скарги позивача про зобов'язання відповідача виготовити та видати сертифікат ТОВ "Лотос ЛТД" на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та зобов'язання Державну архітектурно-будівельну інспекцію України внести відомості про видачу сертифіката ТОВ "Лотос ЛТД" на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" до єдиного реєстру документів, Верховний Суд зазначає наступне. 
На підтвердження здійснення будівництва позивачем надані та судами попередніх інстанцій досліджені, вищенаведені документи. 
Згідно із Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною З статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus     № 32181/04); пункт 44 рішення у справі "Брайєн проти Об'єднаного Королівства" (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02).
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Волохи проти України" при наданні оцінки повноваженням державним органам суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. Європейський Суд дійшов до висновку, що втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене "згідно із законом", оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у певній сфері та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля з боку правоохоронних органів.
Водночас видача сертифіката є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Видача такого сертифіката без необхідних дій суб'єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неможливість суб'єкта владних повноважень видати сертифікат з урахуванням позиції суду відносно протиправності доводів відповідача щодо неподання позивачем документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах     (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України"     (Gurepka v. Ukraine), заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі"     (Kudla v. Poland), заява №30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України"     (Garnaga v. Ukraine), заява №20390/07).
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, беручи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на витребування та перевірку документів та протиправно відмовив у видачі сертифікату з підстав, які не передбачені чинним законодавством, позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ТОВ "Лотос ЛТД" з урахуванням встановлених в даному судовому рішенні обставин та правових висновків.
Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача внести відомості про видачу сертифіката ТОВ "Лотос ЛТД" (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, буд. 10/8, офіс 2; код ЄДРПОУ 13734436) на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, то Верховний Суд суддів вважає їх передчасними, а права позивача у цій частині такими, що не порушено. 
За приписами статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги у тому числі (…) має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Статтею 352 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи вищевикладене, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для визнання протиправним рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України № ІУ 173191340370 про відмову у видачі сертифікату.
Між тим, рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України видати сертифікат підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції зміни з урахуванням належного способу захисту прав позивача.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:          
Касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі         № 640/10444/19 - задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі        № 640/10444/19 скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України виготовити та видати позивачу сертифікат на об'єкт: "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Київа.
Змінити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2019, виклавши пункт третій її резолютивної частини у такій редакції:
Зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотос ЛТД" про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта "Будівництво житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: вул. Артема, 52а, 52д у Шевченківському районі м. Києва" та видачу сертифіката, з урахуванням висновків Верховного Суду.
В решті постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі № 640/10444/19 - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                  С. М. Чиркін
                                                                                О.П. Стародуб
                                                                                В.М. Шарапа