КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/193/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4979/2020

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
27 травня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року у складі судді Чередніченко Н.П.,
у справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,- 
      
В С Т А Н О В И В :
У січні 2015 року Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-страхування» (далі ТзДВ «СК ««ВіДі-страхування»)звернулось до ОСОБА_1 з позовом про стягнення коштів.
В обґрунтування позову зазначено, що 03 липня 2013 року між ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 007716, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Маzda», д/н НОМЕР_1 . 
Зазначено, що 28 травня 2014 року в м. Києві на перехресті пр-ту Червонозоряний та вул. Деміївська сталася ДТП за участю автомобіля «Маzda», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та велосипеда «GT Avalance 2.0», яким керував ОСОБА_1 . 
Вказано, що згідно довідки ВДАІ № 9393016, відносно ОСОБА_1 , за порушення ним вимог ПДР, було складено адміністративний матеріал та направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для подальшого розгляду. 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Крім того, 26 червня 2014 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 , в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 
Також зазначено, що 11 серпня 2014 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-008337 від 28.07.2014 з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та керуючись рахунком № СМмСС-0003023 від 16 червня 2014 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 15 256 грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2278 від 11 серпня 2014 року.
Враховуючи вищезазначене, до позивача після виплати страхового відшкодування перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 15 256 грн. 32 коп., на підставі чого, відповідачу 23 жовтня 2014 року було надіслано регресну вимогу № 15/04/8.10/261-14 від 23 жовтня 2014 року. 
Вказано, що станом на день звернення до суду відповідач не здійснив відшкодування шкоди, в зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди суму в розмірі 15 256 грн. 32 коп., а також судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року позов ТзДВ «СК «ВіДі-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзДВ «СК «ВіДі-страхування» в рахунок відшкодування шкоди кошти у розмірі 15 256 грн. 32 коп., а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції проігноровано письмові докази та усні пояснення відповідача, не надано їм оцінку, що призвело до неправильного вирішення спору.
Вказано, що районним судом не взято до уваги заяву відповідача про готовність визнати позов частково, а саме що внаслідок ДТП було задано незначного пошкодження середній частині заднього бампера, за умови, що позивачем буде надано розрахунок вартості усунення цього пошкодження.
У відзиві на апеляційну скаргу ТзДВ «СК ««ВіДі-страхування», просить залишити її без задоволення, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року залишити без змін.
З доводами, щодо того, що судом першої інстанції враховано лише позицію позивача, в результаті ухвалено необґрунтоване та незаконне рішення, не погоджується, оскільки було з`ясовані всі обставини справи у повному обсязі, а отже апеляційна скарга є безпідставною та такою, що штучно затягує процес викання рішення.
Колегія суддів, вислухавши  Байправ М.С. в інтересах ТзДВ «СК ««ВіДі-страхування», яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_1 , який  просив відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи убачається, що 03 липня 2013 року між ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 007716, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Мazda», д/н НОМЕР_1 (а.с. 6-17).
28 травня 2014 року в м. Києві на перехресті проспекту Червонозоряний та вул. Деміївська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля « ІНФОРМАЦІЯ_1 », д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та велосипеда «GТ Аvalance 2.0», яким керував ОСОБА_1 .
Згідно довідки ВДАІ № 9393016, відносно відповідача ОСОБА_1 , за порушення ним вимог ПДР, було складено адміністративний матеріал та направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для подальшого розгляду (а.с.23-30).
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року у справі № 752/8407/14-п, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та  накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 21).
На час розгляду даної справи, зазначена постанова набрала законної сили, та у встановленому законом порядку відповідачем оскаржена не була.
26 червня 2014 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_2 в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування (а.с. 23).
11 липня 2014 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-008337 від 28.07.2014 року з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та керуючись рахунком № СМмС-0003023 від 16 червня 2014 року , здійснило потерпілому виплату страхового відшкодування в розмірі 15256 грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2278 від 11 серпня 2014 року (а.с. 19-22).
Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 15256 грн. 32 коп., на підставі чого, відповідачу 23 жовтня 2014 року було надіслано регресну вимогу № 15/04/8.10/261-14 від 23 жовтня 2014 року (а.с. 32-33).
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що підстави, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи.
Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.
Відповідно до частин 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої, другої, третьої та шостої статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).
Установлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Маzda», д/н НОМЕР_1 , застрахована у ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АС № 007716 від 03 липня 2013 року 
За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у пункті 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
Встановлено, що ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» власнику автомобіля «Маzda» здійснила страхове відшкодування у розмірі 15 256 грн. 32 коп.
А тому відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 23 Закону України «Про страхування» ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» має право відшкодування суми в розмірі 15 256 грн. 32 коп. за договором страхування, у межах понесених фактичних витрат із ОСОБА_1 , який згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції проігноровано письмові докази та усні пояснення відповідача, не надано їм оцінку не заслуговують на увагу. Судом правильно встановлено фактичні обставини, здійснено аналіз правових норм та надано оцінку всім доказам.
При цьому,  колегія суддів враховує і ту обставину, що відповідач та його представник  вважаючи завищеним розмір шкоди, на спростування долучених до справи  висновків щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого з вини ОСОБА_1   транспортного засобу,  будь-яких доказів не подали.
Відмовився  представник відповідача від заявлення клопотання про призначення по справі  авто товарознавчої експертизи  й у суді апеляційної інстанції. 
Отже, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, враховуючи те, що відсутні інші докази, які б спростовували розмір страхового відшкодування, що визначений ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» за результатами відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля,  районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування, в розмірі 15 256 грн. 32 коп. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року залишити без змін.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                              
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених  ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Повне судове рішення складено 27 травня 2020  року.
 
Суддя-доповідач:   
 
Судді: