Ухвала
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/3969/19
провадження № 61-8486ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України, подану її представником ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування і прокуратури у розмірі 12 000,000 грн,
ВСТАНОВИВ:
29 травня 2020 року (згідно відтиску на поштовому конверті) Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України, через свого представника Дерновського Максима Євгеновича, подала до Верховного Суду касаційну скаргу у вказаній справі.
Відповідно до вимог частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).
Касаційну скаргу підписано представником Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від                   15 січня 2020 року № 5-18-08/1092.
Відповідно до пункту 18 частини першої розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
 
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII.
 
2 червня 2016 року за № 1401-VIII Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (абзац перший 11 пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту 11).
 
Пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачене лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.
 
За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
 
Відповідно до змін, унесених до ЦПК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX, розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що «юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту)».
 
Аналіз указаної норми закону дає підстави для висновку, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку передбачених статтею 49 ЦПК України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов. Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
 
Аналогічний висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від                                                 03 лютого 2020 року, справа № 160/6823/19, від 11 лютого 2020 року, справа                              № 260/988/19.
Вказана справа не є в силу статті 19 ЦПК України малозначною, отже у суді представником може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Документи, які б свідчили, що ОСОБА_1 є адвокатом, у матеріалах касаційного провадження та на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України відсутні. 
Ураховуючи викладене, суду касаційної інстанції не надано доказів щодо належного уповноваження ОСОБА_1 на вчинення будь-яких процесуальних дій у розумінні статті 58 ЦПК України.
Отже, подана Державною казначейською службою України в особі Головного управління Державної казначейської служби Україникасаційна скарга, яка підписана представником ОСОБА_1 не відповідає вимогам частини третьої статті 392 ЦПК України, оскільки підписана особою, яка не має права її підписувати.
На підставі викладеного, згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України, яка підписана ОСОБА_1, на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що підписана особою, яка не має права її підписувати.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України, подану її представником ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового розслідування і прокуратури у розмірі 12 000,000 грнповернути заявнику.
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            М. М. Русинчук