Постанова
Іменем України                                  
 
20 травня 2020 року         
м. Київ
 
справа № 611/876/14-ц
 
провадження № 61-14824св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),        Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська», Головне управління Держпраці у Харківській області, 
треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Подолівська»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2017 року у складі судді Мороза О. І.       та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року              у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Бурлаки І. В.,
 
ВСТАНОВИВ:

1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма (далі - СТОВ Агрофірма) «Барвінківська», Головного управління Держпраці у Харківській області, треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) Агрофірма «Подолівська», про поновлення на роботі, скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, вчинення певних дій.
 
Позовна заява мотивована тим, що 12 березня 2014 року його фактично було допущено до роботи трактористом-машиністом СТОВ Агрофірма«Барвінківська». 27 березня 2014 року, виконуючи роботу на закріпленому за ним тракторі, він отримав виробничу травму.
Актом проведенняспеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком визначено, що даний випадок не пов`язаний з виробництвом, бо договір від 12 березня 2014 року, укладений між начебто ним та СТОВ Агрофірма «Барвінківська», не містить ознак трудового договору.
 
Зазначав, що договір від 12 березня 2014 року він не укладав, підпис в цьому договорі йому не належить, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року.
 
Стверджував, що за вказівкою керівництва СТОВ Агрофірма «Барвінківська» ним виконувалась робота на іншому підприємстві, а сааме - ТОВ Агрофірма «Подолівська», без забезпечення належних умов праці. Так не були виконані вимоги статті 6 Закону України «Про охорону праці», оскільки технічна допомога бригадою ремонтників йому надана не була, а самостійне полагодження несправності призвело до травмування.
 
Вважав, що нещасний випадок підпадає під дію «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», оскільки його дія поширюється на працівників, які фактично допущені до роботи роботодавцем. З огляду на те, що договір від 12 березня 2014 року № 212 він не підписував, слід вважати укладення з ним безстрокового трудового договору на невизначений строк. В обґрунтування того, що він перебував у трудових відносинах з підприємством, звертав увагу на те, що 12 березня 2014 року його було фактично допущено до роботи трактористом-машиністом СТОВ Агрофірма «Барвінківська». За період роботи з 12 до 15 березня 2014 року заробітна плата складала 475,98 гривень. Час вимушеного його прогулу складає                856 днів. Отже, відповідач повинен сплатити заробітну плату у розмірі                135 812,96 грн. 
 
Додатково посилався на положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України                      від 17 липня 2003 року № 1078, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати».
 
Щодо стягнення із СТОВ Агрофірма «Барвінківська» 100 000 грн моральної шкоди, вказував на те, що незаконними діями відповідача були порушені його трудові права. Зокрема, незаконне звільнення із роботи з підробкою підписів на договорі. Все це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, він та сім`я втратили можливість на достатній життєвий рівень, який включає достатнє харчування, забезпечення одягом, житлом, належне лікування. Були принижені його честь, гідність, що призвело до моральних страждань, викликало погіршення його здоров`я з урахуванням отриманої травми.
 
Уточнивши позовні вимоги,  ОСОБА_1 просив суд: поновити його на роботі тракториста-машиніста у СТОВ Агрофірма «Барвінківська» з 27 березня  2014 року, скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року, зобов`язати відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1232                          від 30 листопада 2011 року, стягнути з СТОВ Агрофірма «Барвінківська» заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з 27 березня 2014 року по час розгляду справи судом у розмірі 135 812,96 грн, 32 360,27 грн - сум індексації, 79 581, 39 грн - компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та витрати на правову допомогу у розмірі                7 684,47 грн, а всього - 255 439,09 грн. Крім того, просив стягнути з                      СТОВ Агрофірма на його користь 100 000 грн - відшкодування моральної шкоди.

 
Короткий зміст судових рішень 
 
Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року у складі судді Черниха Є. А. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з СТОВ Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1                       10 000 (десять тисяч) грн суми моральної шкоди.
Стягнуто з СТОВ Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Додатковим рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 02 лютого 2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року у складі колегії суддів: Зазулинської Т. П., Кругової С. С., Міненкової Н. О. рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року скасоване в частині стягнення на користь ОСОБА_1                                з СТОВ Агрофірма «Барвінківська» 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 3 000 грн витрат на правову допомогу, та у задоволенні цих вимог відмовлено.
В іншій частині рішення залишено без змін.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року у складі судді Масло С. П. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської від 14 червня 2016 року у складі колегії суддів: Коровіної С. Г., Овсяннікова А. І., Довгаль А. П. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.
Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області                         від 20 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста СТОВ Агрофірма «Барвінківська».
Скасовано акт від 11 квітня 2014 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався                    27 березня 2014 року на СТОВ Агрофірма «Барвінківська», складений комісією Територіального управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки у Харківській області.
Зобов`язано відповідачів СТОВ Агрофірма «Барвінківська» виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1232 від 30 листопада 2011 року щодо нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня                2014 року на СТОВ Агрофірма «Барвінківська», де постраждалим є                    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто із СТОВ Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1  заробітну плату за час вимушеного прогулу із 27 березня 2014 року                       по 18 жовтня 2017 року у розмірі 135 812 грн 96 коп, 32 360 грн 27 коп - сум індексації, 79 581грн 39 коп - компенсації втрати частки доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, 20000 грн 00 коп - відшкодування моральної шкоди, а всього: 267 754 (двісті шістдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн 62 коп.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення виплати заробітної плати за один місяць.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
 
Додатковим рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 611/876/14-ц задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі № 611/876/14-ц,   розглянутій Близнюківським районним судом Харківської області                          20 листопада 2017 року.
Абзац другий резолютивної частини рішення викладено у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області на посаді тракториста-машиніста Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська», м. Барвінкове Харківської області, ідентифікаційний код 38072129 з 27 березня 2014 року».    
 
Рішення районного суду мотивоване тим, що відповідно до вимог статей         3, 21, 24, 171, 173, 233, 235, 237-1 КЗпП України, статей 15, 16, 23, 626, 1167, 1168 ЦК України, статей 6, 18 Закону України «Про охорону праці»,                   статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пунктом 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада       2011 року № 1232, та фактичних обставини справи, які свідчать про те, що між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» склались саме трудові відносини, між СТОВ Агрофірма «Барвінківська» та ОСОБА_1 був укладений безстроковий трудовий договір, оскільки його фактично було допущено до роботи 12 березня 2014 року і він працював до 27 березня         2014 роки, коли і отримав виробничу травму. У зв`язку з чим, правомірним       є застосування до спірних правовідносин частини четвертої статті 24 КЗпП України та трудового законодавства взагалі, отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
 
Щодо позовних вимог про скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року та зобов`язання відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України                   № 1232 від 30 листопада 2011 року щодо нещасного випадку з тяжкими наслідками, що стався 27 березня 2014 року на СТОВ Агрофірма «Барвінківська», де постраждалим є ОСОБА_1 , районний суд вважав такі  обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки випадок  з ОСОБА_1 , який стався 27 березня 2014 року підпадає під дію вказаного Порядку.
 
Щодо позовних вимог про стягнення зі СТОВ Агрофірма «Барвінківська» моральної шкоди, суд вважав, що ОСОБА_1 дійсно зазнав душевних моральних страждань, проте належними доказами не довів заявлений розмір шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача. Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважав, що стягненню із СТОВ Агрофірма «Барвінківська» підлягає моральна шкода у розмірі                                  20 000 гривень.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року апеляційні скарги СТОВ Агрофірма «Барвінківська», ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Близнюківського районного суду Харківської області                                  від 20 листопада 2017 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, обґрунтовано дійшов висновку про те, що між сторонами виникли трудові відносини, оскільки 12 березня 2014 року ОСОБА_1 було знято з обліку як безробітного у зв`язку із працевлаштуванням до                          СТОВ АФ «Барвінківська». При цьому йому було передано техніку (трактор) та видано дорожні листи, що свідчить про фактичний допуск відповідачем позивача до роботи.
 
Апеляційний суд вказав, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей             23, 1167, 1168 ЦК України, а тривалий розгляд справи не є підставою для збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача зі СТОВ АФ «Барвінківська».
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі СТОВ Агрофірма «Барвінківська» посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, передати справу на новий розгляд за відповідною підсудністю та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга СТВО Агрофірми «Барвінківська» мотивована тим, що судами попередніх інстанцій допущено неправильне тлумачення закону,                   а саме - статті 16 ЦК України, не встановлено і не доведено факт незаконного звільнення ОСОБА_1 .
 
Зазначає, що під час розгляду справи всупереч статей 9, 13, 15, 16 ЦК України суди не з`ясували та не встановили, які саме цивільні права та інтереси позивача були порушені, в який спосіб відбулося це порушення та які підстави є для поновлення таких прав.
 
Вказує, що при вирішенні питання щодо скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року районний суд вийшов за межі своєї компетенції та ухвалив рішення щодо здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій, що є  адміністративною підсудністю.
 
Вважає, що судами не досліджено та не вивчено матеріали спеціального розслідування до акту проведення спеціального розслідування нещасного   випадку з тяжким наслідком, що стався 27 березня 2014 року, не перевірені показання свідків, не розглянуто клопотання представника ТОВ Агрофірма «Подолівська» про долучення до матеріалів справи доказів.
 
Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного суду у складі судді Коротуна В. М. від 03 квітня 
2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 квітня 2020 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2020 року справу призначено                      до розгляду.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
Відповідно до посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_1 є трактористом-машиністом із категоріями А,В,С,D, Е (том 1, а. с. 15).
 
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та статуту СТОВ Агрофірма «Барвінківська» є юридичною особою, ідентифікаційний код - 38072129, керівник - Пархоменко А. О. , місцезнаходження - АДРЕСА_1 , а. с. 81-103).
 
10 березня 2014 року між ТОВ Агрофірма «Подолівська» та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» було укладено договір надання послуг № 100314-ПБ, згідно з яким СТОВ Агрофірма «Барвінківська» зобов`язалась надавати послуги з використанням своєї сільськогосподарської техніки, своїх власних паливних та мастильних матеріалів, за участю свого обслуговуючого персоналу на земельних ділянках ТОВ Агрофірма «Подолівська» (том 3,                а. с. 115-117).
 
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року до                         11 березня 2014 року він перебував на обліку у Барвінківському районному центрі зайнятості та йому виплачувалася допомога по безробіттю. Виплата припинена 11 березня 2014 року. Подальших записів про працевлаштування немає (т.ом 1, а. с. 19).
 
11 березня 2014 року ОСОБА_1 отримав направлення                                                № 20141402280009001 на працевлаштування в СТОВ Агрофірма «Барвінківська», згідно з яким його направлено для працевлаштування                   в СТОВ Агрофірма «Барвінківська» на підставі поданої ними інформації про потребу у працівниках від 28 лютого 2014 року. При цьому направлено саме на працевлаштування і на вільне робоче місце з конкретно визначеною посадою - тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподар-ського) виробництва (том 1, а. с. 158).
 
Направлення, як паперовий документ, містить розділ «Відповідь про прийняте рішення (заповнюється роботодавцем). Всі пункти цього розділу крім першого, передбачають внесення до них певної інформації, яка свідчить про неможливість працевлаштування або таку можливість                        в подальшому за певних умов. Перший пункт містить інформацію «прийнято з ______ , наказ від _____».
Цей пункт заповнений таким чином: «прийнято з 12 березня 2014 року, наказ - договір ЦПХ». Тексти «12 березня 2014 року», «договір ЦПХ» виконано рукописним текстом без зазначення особи яка їх виконала і не скріплено печаткою підприємства.
Така ж інформація міститься і в корінці направлення на працевлаштування на вільне робоче місце (том 3, а. с.128).
 
Листом Барвінківського районного центру зайнятості від 10 червня                  2016 року № 1091 вказано, що 12 березня 2014 року ОСОБА_1 було знято      з обліку як безробітнього у зв`язку із «працевлаштуванням до СТОВ «Барвінківська» (том 3, а. с. 201).
 
Згідно з актом прийому-передачі автотранспортної та причепної техніки                від 14 березня 2014 року, ОСОБА_1 від інженера СТОВ Агрофірма «Барвінківська» прийняв трактор NEW HOLLAND Т8.390, номерний знак              НОМЕР_2 (том 1, а. с. 186,187).
ОСОБА_1 , як працівник СТОВ Агрофірма "Барвінківська" отримував дорожні листи на трактор (том 3, а. с. 109).
 
Згідно з договором № 212 «Про виконання разової роботи», який був наданий СТОВ Агрофірма «Барвінківська», він начебто укладений 12 березня 2014 року між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» в особі директора Пархоменка А. О. При цьому ОСОБА_1 , як підрядник, зобов`язався на свій ризик виконувати наступну разову роботу: послуги по ремонту с/х техніки, боронування під посів гороху, соняшника. Строк його    дії - до 31 березня 2014 року (том 1, а. с. 10-11).
 
До договору № 212 додано акт приймання-передачі виконаної роботи                 від 15 березня 2014 року, відповідно до якого в період з 12 березня                  2014 року до 15 березня 2014 року ОСОБА_1 належно виконав роботи                   з ремонту техніки та боронування під посів і визначено його винагороду             у розмірі 475,98 грн (том 1, а. с. 12).
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року у цивільній справі № 611/103/15-ц позов ОСОБА_1 до СТОВ Агрофірма «Барвінківська», Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки у Харківській області, третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування                          від нещасних випадків та професійних захворювань України                                у Барвінківському районі Харківської області, про визнання договору на виконання разової роботи № 212 від 12 березня 2014 року недійсним, задоволено. Визнано недійсним договір на виконання разової роботи № 212 від 12 березня 2014 року між СТОВ АФ «Барвінківська» в особі директора Пархоменка А. О. та ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і не оскаржувалося. При цьому апеляційний суд установив, що цей договір не відповідав внутрішній волі ОСОБА_1 , був підписаний замість нього іншою особою (том 3, а. с. 48).
Висновком експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області                    від 10 листопада 2014 року №382 підтверджено, що підпис від імені                       ОСОБА_1 в графі «за підрядника» в акті приймання-передачі виконаної роботи до договору про виконання разової роботи від 12 березня                     2014 року № 212, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Вказана обставина представником СТОВ Агрофірма «Барвінківська» під час судового розгляду за провадженням, що розглядається не заперечувалася.
 
Штатним розписом СТОВ АФ «Барвінківська» станом на 01 січня 2014 року підтверджується, що посада тракториста-машиніста на підприємстві відсутня, зміни у штатному розписі СТОВ АФ «Барвінківська» відбулись             з 01 травня 2014 року, при цьому додаткові штатні одиниці введені не були, що підтверджується штатним розписом станом на 01 травня 2014 року. 
 
27 березня 2014 року ОСОБА_1 при виконанні робіт на полі СТОВ Агрофірма «Подолівська» було травмовано.
 
Згідно з актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 27 березня 2014 року близько 11 години                 30 хвилин на СТОВ Агрофірма «Барвінківська», нещасний випадок нібито не пов`язаний з виробництвом, оскільки договір від 12 березня 2014 року не містить ознак трудового договору.
 
З огляду на листки непрацездатності Ізюмської центральної міської лікарні, в тому числі і поліклінічного відділення, місцем роботи ОСОБА_1 є СТОВ Агрофірма «Барвінківська». У зв`язку із перебуванням на стаціонарному та амбулаторному лікуванні він був звільнений від роботи з 27 березня              2014 року до 30 травня 2014 року (том 1. а. с. 20,21).
 
Діагноз захворювання ОСОБА_1 підтверджено випискою із історії хвороби Ізюмської центральної міської лікарні (том 1, а. с.70).
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
  
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга СТОВ Агрофірма «Барвінківська» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.
 
Стаття 153 КЗпП України визначає, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
 
Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
 
Згідно з пунктом 5 частини 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.
 
Відповідно до частини другою статті 36 цього Закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
 
Згідно статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
 
Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі -Порядок (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
 
Згідно з пунктом 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.
 
Відповідно до пункту 14 Порядку комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.
 
Пунктом 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.
 
Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.
 
Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
 
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
 
Відповідно до статті 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об`єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством.
 
Відповідно до частин другої, третьої статті 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, -- також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
 
Задовольняючи позовні вимоги районний суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» склались саме трудові відносини, отже, травма ОСОБА_1 сталася під час виконання ним обов`язків працівника. З огляду на зазначене суди попередніх інстанцій вважали вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
 
Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, зокрема, те, що відносини між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» є трудовими, здійснили правильний розрахунок сум, що підлягає стягненню з СТОВ Агрофірма «Барвінківська» на користь ОСОБА_1 , а саме: заробітної плати за час вимушеного прогулу, індексації, компенсації втрати частки доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та моральної шкоди, правильно врахували висновки Апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року                      у цивільній справі № 611/103/15-ц та ухвалили судові рішення                                   з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
 
При цьому суди вважали, що розслідування нещасного випадку, що стався       з ОСОБА_1 27 березня 2014 року, допущено з порушенням Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Такі висновки судів попередніх інстанцій є правильними, оскільки твердження про те, що нещасний випадок нібито не пов`язаний з виробництвом ґрунтується лише на договорі від 12 березня 2014 року, який згідно з рішенням суду визнаний недійсним. Оскільки судом визначено, що відносини між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська» є трудовими, відтак, висновки комісії суперечать фактичним обставинам справи. 
 
Отже, доводи касаційної скарги СТОВ Агрофірма «Барвінківська»про те, що суди, скасовуючи акт проведення спеціального розслідування, перевищили межі своїх повноважень, оскільки повторного спеціального розслідування не проводилося, є безпідставними.
 
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законнних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
 
Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 10, 14 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.
 
У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси,                     зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.
 
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року                       у справі № 6-29цс13.
 
Колегія суддів дійшла висновку, що відсутність попереднього оскарження акту в досудовому порядку та непроведення повторного розслідування нещасного випадку у цій справі, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про скасування акту від 11 квітня 2014 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку та зобов`язання вчинити дії, оскільки основним висновком комісії є відсутність трудових відносин між сторонами з огляду на наявність договору від 12 березня 2014 року.
 
Судами установлено, що частина позовних вимог ОСОБА_1 фактично зводилася до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, оскільки її висновки зводяться до відсутності трудових відносин міжОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Барвінківська», та зобов`язання вчинити дії. 
Колегія суддів відхиляє доводи заявника про підсудність таких вимог адміністративним судам, оскільки вони підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства. Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові                     від 23 січня 2019 року у справі № 522/24781/16-ц (провадження                                 № 14-467цс18), у якій зазначено, що справи про оскарження актів розслідування випадків і хронічних професійних захворювань розглядаються в порядку цивільного судочинства, оскільки спір стосується життя і здоров`я фізичної особи, що є її особистим немайновим правом, захист якого здійснюється, зокрема, за нормами цивільного законодавства (стаття 275 ЦК України), або виникають із трудових правовідносин, а також відшкодування моральної чи майнової шкоди, спричиненої спадкоємцям особи, що померла, при виконанні трудових обов`язків.
 
Посилання заявника на те, що судами не перевірені показання свідків, не є безумовною підставою для скасування правильного по суті та законного рішення суду, оскільки вказані показання не були єдиними та вирішальними доказами у справі. Інші зібрані судом докази у своїй сукупності були достатніми та давали змогу суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення по суті спору, а відповідно до частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
 
Доводи заявника про те, що під час розгляду справи не встановлено та не доведено факт незаконного звільнення ОСОБА_1 колегія суддів відхиляє, оскільки встановлення факту наявності трудових відносин між сторонами є підставою для визнання доведеними обставин прийняття та звільнення  ОСОБА_1 з роботи. 
 
Інші доводи касаційної скарги відповідача не впливають на правильність судових рішень, не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першат статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Отже, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції. 
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» залишити без задоволення.
 
Рішення Близнюківського районного суду Харківської області                              від 20 листопада 2017 року у складі судді Мороза О. І. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Б. І. Гулько   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк