КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 червня 2020 року                                                                                          м. Київ
 
Єдиний унікальний номер справи №760/30726/19                                              
Апеляційне провадження №22-ц/824/5018/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого           Іванченка М.М.
суддів:                      Білич І.М., Музичко С.Г.
 
розглянув у в порядку письмового провадження цивільну справу  за заявою ОСОБА_1   про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини
 
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 
                                                                                                 
на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва прийнятої  8 листопада 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Усатової І.А.,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1   звернулось до Соломянського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від  8 листопада 2019 року відмовлено у видачі судового наказу ОСОБА_1   щодо про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду  до суду першої інстанції. 
Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що судом не зазначено жодної з підстав відмови у видачі судового наказу, що передбачені ст.165 ЦПК України, чим порушено норми процесуального права при ухваленні ухвали про відмову у видачі судового наказу від 8 листопада 2019 року.
Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Стаття 165 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає ст.161  цього кодексу; наявні обставини, передбачені ч.1 ст. 186 цього кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав передбачених п.п.3-6 ч.1 цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.
Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 просила  стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь заявника аліменти на утримання малолітньої дитини   ОСОБА_4  у розмірі 1/3 частини від його доходу, але  не менше ніж 50 відсотків  прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судове рішення у цивільній справі», ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.
Частиною 1 ст.260 ЦПК України визначено, що ухвала, що складається окремим документом, складається з: вступної частини із зазначенням дати і місця її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціали судді; імен учасників справи; описової частини із зазначенням суті клопотання та імені особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням висновків суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу суд у мотивувальній частині ухвали обмежився цитуванням норм цивільного процесуального законодавства та оскаржувана ухвала не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З урахуванням викладеного,  апеляційний суд  приходить до висновку про те, що  ухвала  Солом`янського районного суду м. Києва від 8 листопада  2019 року про відмову у видачі судового наказу підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від  8 листопада 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
 
Судді: