УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2020 року
м. Київ
справа №  742/2200/19
провадження № 51 - 2565 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня 2019 року та ухвалу Чернігівського  апеляційного суду від 18 травня 2020 року,
встановив:
За вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 жовтня                 2019 року ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимого останній раз 23 жовтня 2018 року Прилуцьким міськрайонний судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 263 до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК, до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2018 року та остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Чернігівський апеляційного суду ухвалою від 18 травня 2020 року вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4  порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги захисника зводяться до його посилань на неповноту судового розгляду та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
При цьому захисник ОСОБА_6 , обмежившись загальними фразами про порушення, допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанції, не обґрунтував у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку місцевого та ухвали апеляційного суду та закриття кримінального провадження, згідно з ч. 1 ст. 438 КПКта з огляду на положення статей 370, 404, 412-413, 419 цього Кодексу.
Крім того, касаційна скарга захисника не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів  його апеляційної скарги.
Також захисник в порушення вимог ст. 427 ч. 4 КПК не додав до неї усі документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу (ст. 50 КПК), а саме не додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до чинного національного законодавства повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених ст. 50 ч. 1 п. 2 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі                               № 648/3629/17).
Що стосується порушеного в касаційній скарзі   ОСОБА_4 питання про зупинення виконання вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від                      09 жовтня 2019 року та ухвали Чернігівського  апеляційного суду від 18 травня               2020 року, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, воно може бути вирішено лише після відкриття касаційного провадження
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Залишити касаційну скаргу захисника  ОСОБА_4 без руху і встановити семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3