УХВАЛА        
 
02 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 280/1363/16-ц
провадження № 61-7674ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду                    Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна, визнання права власності на 1/2 частину квартири. стягнення компенсації,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила встановити факт проживання її та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 березня 2009 року по 26 липня 2013 року, визнати спільним майном сторін кімнату за адресою: АДРЕСА_1 , пральну машину LG F1022ND, холодильник Nord 275-012, телевізор SATURN 32 LCD, натяжну стелю, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вищевказаної кімнати, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошову компенсацію в сумі 2 500 грн за частку в рухомому майні та облаштуванні натяжної стелі.
 
Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01 березня 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано кімнату за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину кімнати за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
29 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Статтею 390 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що копію постанови апеляційного суду ним отримано по пошті 04 квітня 2020 року, проте питання про поновлення строку на касаційне оскарження не порушує.
 
Враховуючи викладене, заявник має право подати до суду касаційної інстанції клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Крім цього, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник узагальнено посилається на порушення норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею         392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 18 березня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 24 червня       2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                М. Є. Червинська