ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/18/20  Номер провадження 33/814/387/20	Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 його захисника – адвоката Бехтер Л. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія – НОМЕР_1 , не працюючого, неодруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КпАП України
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік. 
Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що 26 грудня 2019 року о 01 год 55 ХВ по вул. Дзержинського, с. Розсошенці, Полтавської області, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» модель «21093» д. н. з. « НОМЕР_2 », з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, з розширеними зіницями які не реагували на світло, тремтінням рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, внаслідок чого порушив п. 2. 5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє винесене з допущенням істотних порушень процесуального та матеріального права.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що від проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння не відмовлявся, працівниками патрульної поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, адже не вказано від якого саме огляду відмовився водій та безпосередньо судом не досліджувалось питання чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом 26 грудня 2019 року о 01 годині 55 хвилин.
Також, апелянт зазначив, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, а тому дана обставина свідчить про те, що поліцейські у встановленому законом порядку не направляли водія т. з. у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відзначив, що розгляд справи відбувся з порушенням правил підсудності, оскільки апелянт повідомив працівників поліції, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а тому у зв`язку з цим дана справа підсудна Київському районному суду м. Полтава.
Крім того, апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, як такий що пропущений з поважних причин.
Дане клопотання мотивує тим, що в судовому засіданні під час винесення постанови він присутнім не був, оскільки не отримував жодної повістки, а копію постанови було отримано лише 15 квітня 2020 року.
Заслухавши пояснення потерпілої, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Оскільки апелянт після отримання копії постанови у десятиденний строк звернувся із апеляційною скаргою, то вважаю, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.
Відносно самої апеляційної скарги то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме: 
Протоколом про адміністративне правопорушення від 26 грудня 2019 року серія ДПР 18 № 305737, відповідно до якого 26 грудня 2020 року о 01 годині 55 хвилин в Полтавській обл., Полтавського району, с. Розсошенці, вул. Дзержинського, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ» модель «21093» державний номерний знак « НОМЕР_2 », перебуваючи з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці розширені та не реагували на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння рук. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Було вилучено посвідчення водія НОМЕР_1 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 (а. с.- 1).
Поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідного до яких зазначили, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків. Під час спілкування з ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей розширені та не реагували на світло. На пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в їх присутності категорично відмовився (а. с. – 2, 4).
Відеозаписами долучених до матеріалів справи працівниками поліції (а. с. - 5). З зазначених відеозаписів вбачається, що 26 грудня 2020 року водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – «ВАЗ» модель «21093» державний номерний знак « НОМЕР_2 » та був зупинений працівниками поліції. В присутності двох свідків на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в ПОНД відмовився. Після чого на відео зафіксовано, як гр. ОСОБА_1 ознайомився із складеним відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. 
Поясненнями гр. ОСОБА_1 відповідно до якого зазначив що він відмовився від проходження наркотичного огляду в ПОНД та запропонував провести перевірку на місті. Працівники поліції відмовилися від проходження перевірки на місці, оскільки вини це не можуть зробити (а. с. – 3). 
Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на порушення працівниками поліції п. 12 Інструкції, а саме не надання йому відповідного направлення для проходження огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я, в результаті чого він був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд.
Доводи апелянта відносно порушення підсудності, є безпідставними, оскільки частинами першою та другою статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Твердження апелянта, що працівниками поліції порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки йому не запропоновано пройти його на місці із застосуванням спеціальних технічних засобів, є безпідставними. Відповідно до п. 12, розділу 2  інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції  у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи правопорушника, щодо закриття провадження є неспроможними, щоб скасувати фактично вірне рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 25 березня 2020 року стосовно нього - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
            
Суддя                                         В.В. Маліченко