УХВАЛА

23 березня 2020 року 
Київ
справа №820/1900/18
адміністративне провадження №К/9901/5794/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                    Саприкіної І.В., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі №  820/1900/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,     про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У 2018 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив:
- зобов`язати відповідача внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ  "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку позивача від 15.01.2016 №  980-077-000176557;
- зобов`язати відповідача відшкодувати з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти в сумі, яка належить до виплати позивачу, а саме 37  333,07 грн;
- визнати нанесення позивачу моральної та матеріальної шкоди фінансовою установою ПАТ «Банк Михайлівский» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб;
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за нанесену моральну та матеріальну шкоду суму в розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 позов задоволено частково:
- зобов`язано відповідача розглянути заяву позивача щодо прирівнення позивача до вкладника неплатоспроможного банку, з урахуванням висновків суду у цій справі;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задоволено:
- скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018  в частині задоволених позовних вимог позивача;
- прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог;
- в іншій частині рішення залишено без змін.
02.03.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 28.02.2020, на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що вона не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
У касаційній скарзі позивач просить поновити строк касаційного оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018, зазначивши, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції ним отримано не було.
Оцінюючи поважність наведених скаржником підстав пропуску строку на касаційне оскарження, суд наголошує, що поважними можуть визнаватися ті причини, які створювали скаржникам об`єктивні перешкоди у своєчасному зверненні до суду, тобто, не залежали від їх волевиявлення.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №  45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України», заява № 377/02).
Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28.101998 в справі «Perez de Rada Cavanilles v.  Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява № 28090/95).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.04.2007 у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).
Крім того в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, розгляд якого відбувався у відкритому судовому засіданні, зазначено, що сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
В контексті наведеного, зважаючи на положення вказаних правових норм законодавства, невжиття заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому провадження не належить до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
За правилами встановленими частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
З огляду на викладене, скаржнику необхідно зазначити поважні причини пропуску строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів.
Крім того, 08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом
Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно статті 328 цього Кодексу.
З огляду на викладене, для усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно зазначити поважні причини пропуску строку касаційного оскарження з наданням відповідних доказів та навести підстави касаційного оскарження визначені  статтею 328 КАС України.
Керуючись статтями 169, 329,329,330, 332 КАС України, суд 
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі №  820/1900/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,     про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної та матеріальної шкоди - залишити без руху. 
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, у разі не усунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя-доповідач:                                                                      С.М. Чиркін 

Судді:                                                                                          І.В. Саприкіна

                                                                                          В.М. Шарапа