УХВАЛА

04 червня 2020 року 
Київ
справа №9901/141/20
адміністративне провадження №П/9901/141/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Єресько Л.О.,  Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України  про визнання протиправним Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року,
ВСТАНОВИВ:
01 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, як суду першої інстанції із позовом, у якому просив визнати протиправним Указ Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим», яким було звільнено ОСОБА_1 з посади за поданою ним належною заявою про звільнення від 22 листопада 2018 року, поданою на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України через невиконання законодавства про працю, умов колективного договору чи трудового договору, зобов`язати Президента України як роботодавця, забезпечити сплату ОСОБА_1 середнього заробітку за період чинності Указу Президента України №405/2018 від 02 грудня 2018 року до моменту належного звільнення ОСОБА_1 з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим.
Одночасно з позовною заявою подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою.
Позивач зазначає, що 22 листопада 2018 року ним подано Президенту України через Адміністрацію Президента України заяву про відставку з посади Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим за власним бажанням у порядку статті 38 КЗпП з 07 грудня 2018 року. Заява про звільнення визначала причиною звільнення з посади прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №784 від 12 вересня 2018 року, якою на його думку змінено істотні умови праці, та про яку не було повідомлено позивача.
23 листопада 2018 року позивач повторно надіслав заяву, без зазначення підстав звільнення засобами фельд`єгерського службового зв`язку разом із супровідним листом від 23 листопада 2018 року. 
Указом Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади згідно з поданою заявою. 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до  Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим про визнання протиправними дій та бездіяльності службових осіб Представництва Президента України в АРК, зобов`язання Представництва Президента України в АРК здійснити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №420/1736/20 відмовлено у задоволені позову.
Позивачем зазначено, що про оскаржуваний Указ Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року він дізнався 03 грудня 2018 року, а про те на підставі якої з поданих заяв прийнято оскаржуваний Указ - лише 30 квітня 2020 року під час розгляду адміністративної справи №420/1736/20. Також позивач зазначає, що вказані обставини встановлені у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №420/1736/20.
Таким чином, позивач вважає, що місячний строк звернення до суду із даним позовом починається з дня з`ясування обставин, які призвели до неправомірності прийняття Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року та відповідно до порушення цим Указом його прав, а саме не раніше 30 квітня 2020 року.
Перевіривши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовом, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України    певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Указ Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року опубліковано на офіційному сайті Президента України (https://www.president.gov.ua/documents/4052018-25658) та в Офіційному віснику Президента України у день підписання. Окрім того, 06 грудня 2018 року позивач ознайомився із розпорядженням Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим від 05 грудня 2018 року №44-к/р та 07 грудня 2020 року отримав трудову книжку. 
Указане підтверджується копією розпорядження Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим від 05 грудня 2018 року №44-к/р та копією трудової книжки позивача. У наданій позивачем копії трудової книжки зазначено, що запис про звільнення ОСОБА_1 внесено на підставі Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року.
Ці обставини не заперечуються позивачем.
З огляду на викладене, позивачу було відомо про існування та зміст оскаржуваного  Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року. 
Дослідивши доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовом, Суд звертає увагу, що позивачем не наведено обставини, які є непереборними та не залежали від волі особи, а тому колегія суддів не вбачає правових підстав для визнання підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду вказаних позивачем поважними та для поновлення строку звернення до суду із цим позовом.
Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
За таких обставин, відповідно до вимог частини першої статті 169 КАС України, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення з позовом із зазначенням інших причин пропуску такого строку та подання доказів їх поважності.
Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 248 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 до Президента України  про визнання протиправним Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року, вказані позивачем в клопотанні про поновлення пропущеного строку, поданому разом з позовною заявою.
2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України  про визнання протиправним Указу Президента №405/2018 від 02 грудня 2018 року - залишити без руху.
3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали, в перебіг якого не враховується строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, позовна заява буде повернута позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена. 

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.А. Данилевич 
 Л.О. Єресько 
 Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду