Ухвала
 
20 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 752/746/17
провадження № 61-4218ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 рокуу справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Сбербанк» 
(далі -  ПАТ «Сбербанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2017 року відкрито провадження справі та призначено її до розгляду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року відмовлено 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва 
від 17 лютого 2017 року, стягнуто з ОСОБА_1 штраф.
03 березня 2020 року до Верховного Суду  ОСОБА_1 
подав касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року і направити справу 
для розгляду до суду апеляційної інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, обмежено право заявника на доступ до суду. Заявник вважає, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, суд дійшов неправильного висновку щодо недобросовісності здійснення ним своїх процесуальних прав.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній 
на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Перелік ухвал суду першої інстанції, правом на оскарження яких у апеляційному порядку наділені учасники справи, визначений у статті 353 ЦПК України. Станом на момент подання апеляційної скарги ухвала про відкриття провадження у справі не підлягала апеляційному оскарженню.
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Суд апеляційної інстанції встановив, що  ОСОБА_1 неодноразово (систематично) звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва 
від 17 лютого 2017 року, за результатами розгляду якої судом апеляційної інстанції постановлено ряд ухвал від 30 червня 2017 року, від 02 травня 
2019 року, від 18 жовтня 2019 року, якими відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами на ухвалу суду першої інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою             ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва                від 17 лютого 2017 року. Постановою Верховного Суду від 21 березня                2019 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2017 року залишено без змін.
Постановляючи 26 лютого 2020 року ухвалу, суд апеляційної інстанції, із урахуванням положень статтей 143-144, пунктів 1, 3 частини першої                  статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявником повторно подано апеляційну скаргу на ту саму ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі (яка на момент подання апеляційної скарги не підлягала апеляційному оскарженню), а дії ОСОБА_1 щодо систематичного подання апеляційних скарги на одну й ту саму ухвалу суду першої інстанції свідчать про зловживання процесуальними правами.
Згідно з вимогами статті 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.
Оскільки суд встановив, що заявник зловживав процесуальними правами, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу.
Суд апеляційної інстанції правильно застосував вищевказані процесуальні норми, доводи касаційної скарги розумних сумнівів у цьому не викликають. 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 26 лютого 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович