ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17358/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 березня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                                        Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                   Пилипенко О.Є., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Пенсійного фонду України, в якому просив суд:
- зобов`язати Пенсійний фонд України провести перерахунок пенсійних виплат, згідно норм, прописаних в частині четвертій статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», збільшивши пенсійні виплати ОСОБА_1 в 1.17 рази, що є середнім показником підвищення пенсій по країні;
- зобов`язати Пенсійний фонд України використовувати коефіцієнт збільшення показника заробітної плати, з якого обчислена пенсія, в розмірі 1.17, як це визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання індексації пенсії у 2019 році».
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність дій Пенсійного фонду України, аргументуючи свою позицію тим, що саме на Пенсійний фонд України покладено обов`язок Кабінетом Міністрів України щодо проведення перерахунку та індексації пенсій громадянам України, також зауважив, що Пенсійним фондом України не вірно здійснено індексацію пенсії позивача, у зв`язку з чим останній звернувся за захистом своїх прав до суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.01.2020 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права. Апелянт вважає, що має право на щорічне підвищення пенсії шляхом застосування коефіцієнта збільшення показника заробітної плати з якого обчислена пенсія в розмірі 1,17.
Відповідачами відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк подано не було, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та з 16 лютого 2017 року отримує пенсію за віком, розмір якої становив 5 420,46 грн.
З 16 лютого 2017 року позивачеві призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон України №1058-IV). Загальний стаж його трудової діяльності становить 29 років 8 місяців 3 дні.
Отримавши інформацію із засобів масової інформації про те, що пенсійні виплати збільшуються на 17 % у зв`язку із індексацією грошових доходів населення та отримавши пенсію у березні 2019 року у тому ж самому розмірі, що й до підвищення, позивач звернувся до Пенсійного фонду України та ГУ ПФ у м. Києві із проханням провести індексацію його пенсійних виплат.
Листом ГУ ПФ у м.Києві від 06.05.2019 р. № 94267/02 позивачу було надано відповідь на його звернення від 02.04.2019 р. № 37668, в якому зазначено, що розмір його пенсії залишився без змін, змінилися розміри складових пенсійних виплат.
Не погоджуючись із наданою відповіддю, позивач звернувся до суду із позовом за захистом його порушеного права.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01 березня 2019 року становить 5420,46 грн., що складається з: 4697,78 грн. - основний розмір пенсії, обчислений згідно із статтею 42 Закону України №1058-IV і визначений як добуток середньомісячного заробітку на коефіцієнт стажу (3764,40 х 1,17) х 0,29667 х 3,59532); 722,68 грн. - доплата до попереднього розміру пенсії.
Таким чином, після проведення перерахунку з 01 березня 2019 року основний розмір пенсії позивача збільшився, проте зменшилась на відповідну суму доплата до попереднього розміру пенсії. У зв`язку з цим, розмір пенсійної виплати з 01 березня 2019 року не змінився.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Згідно зі  ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією    та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.01.2003 (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що коефіцієнт страхового стажу - це величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Положеннями ч. 4-3    Прикінцевих положень Закону № 1058-IV  передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього  Закону  до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Відповідно до ч. 4-4  Прикінцевих положень Закону № 1058-IV  з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Згідно матеріалів справи, при призначенні пенсії позивачу для обчислення розміру його пенсії враховано коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.
Проте, пенсія була призначена позивачу відповідно до положень  Закону № 1058-IV  до набрання чинності  Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", у зв`язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з врахуванням ч. 4-3  Прикінцевих положень Закону № 1058-IV  із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
Колегія суддів звертає увагу, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 року визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.
Разом з цим, при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.
Так, відповідно до Закону України №2148-VІІІ з 01 жовтня 2017 року пенсії перераховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
З урахуванням змін з 01 жовтня 2017 року коефіцієнт страхового стажу позивача становить 0,29667.
Таким чином, розмір пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року становив 5 420,46 грн, що складається з: 4015,20 грн - основний розмір пенсії, обчислений згідно із частиною четвертою статті 42 Закону України №1058-IV і визначений як добуток середньомісячного заробітку на коефіцієнт стажу (3764,40 грн х 0,02967 х 3,59532); 1405,26 грн - доплата до попереднього розміру пенсії.
Частиною другою статті 42 Закону України №1058-IV передбачено, що для забезпечення індексації пенсій щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України №1058-IV та установлено, що в 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проводиться із застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з жовтня 2017 року, в розмірі 1,17.
З урахуванням зазначеного показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з урахуванням якого проводиться перерахунок пенсії з 01 березня 2019 року, становить 4 404,35 грн.: 3764,40грн (показник середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховано для обчислення пенсії станом на 01.10.2017 року) х 1.17.
Отже, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01 березня 2019 року становить 5420,46 грн., що складається з: 4697,78 грн. - основний розмір пенсії, обчислений згідно із статтею 42 Закону України №1058-IV і визначений як добуток середньомісячного заробітку на коефіцієнт стажу (3764,40 х 1,17) х 0,29667 х 3,59532); 722,68 грн. - доплата до попереднього розміру пенсії.
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що після проведення перерахунку з 01 березня 2019 року основний розмір пенсії позивача збільшився, проте зменшилась на відповідну суму доплата до попереднього розміру пенсії. У зв`язку з цим, розмір пенсійної виплати з 01 березня 2019 року не змінився.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що умови перерахунку пенсій з 01.10.2017, призначених відповідно до  Закону №1058, врегульовано пунктом 4-3  Прикінцевих положень Закону №1058, а тому відповідач 2 правомірно застосував при перерахунку пенсії позивача величину оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.
Відтак, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3  Прикінцевих положень Закону №1058, тому перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним.
Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Закону України №2148 - VIII у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до зазначеного Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Вказана норма служить законодавчою гарантією захисту прав особи на отримання пенсії у раніше встановленому розмірі, у випадку якщо внаслідок перерахунку зменшився її розмір.
Судом першої інстанції встановлено, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. 
З 01 жовтня 2017 року перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням більшого показника середньої заробітної плати, як при попередньому перерахунку. 
Також на виконання пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2148-VIII та пункту 4 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV розмір пенсії позивача не зменшився. Тому, посилання позивача на звуження його права є необґрунтованим.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
У рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).
Згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою  статті 17 Конституції України  є найважливішою функцією держави.
Посилання позивача на зворотну дію в часі пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України №1058 та у зв`язку із цим порушення ст. 58 Конституції України колегія суддів відхиляє. 
Конституційний Суд України в Рішенні №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі №1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. 32. Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058, що виключає зворотну дію закону в часі. 
Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 822/3781/17.
Згідно ч. 3  ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;  обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів керуючись ст. 316 КАС України  вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О.Костюк

                                                                                                    О.Є. Пилипенко