УХВАЛА        
 
08 квітня 2020року
 
м. Київ
 
справа № 712/13781/18
 
провадження № 61-6175ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                 Кузнєцова В. О.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» (далі - КПТМ «Черкаситеплокомуненерго») до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2018 року КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього на свою користь борг, який виник станом на 01 лютого               2018 року в сумі 7 278 грн 25 коп, в тому числі                                                       184 грн 16 коп. інфляційних втрат та 41 грн 18 коп. 3 % річних.
 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня                  2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року, позов КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» борг в сумі 3 754 грн 17 коп., 184 грн 16 коп. інфляційних втрат,                   41 грн 18 коп. 3 % річних.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Суди, частково задовольняючи позов, виходили з того, що                             ОСОБА_1 перебуває у фактичних договірних відносинах з                         КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» і за період з січня 2010 року по лютий 2018 року заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію складає 7 278 грн 25 коп. При цьому, враховуючи, що загальний строк позовної давності встановлений у три роки та відповідачем заявлено вимогу про його застосування, суди дійшли висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за період з листопада 2015 року по січень 2018 року в сумі 3 754 грн 17 коп. підлягає задоволенню, як така, що заявлена в межах строку позовної давності.
 
У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 грудня                     2018 року справа за позовом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
 
Предметом позову КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1 є стягнення боргу за спожиту теплову енергію, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 7 503 грн 59 коп., яка станом на 01 січня                   2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа                   № 712/13781/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
 
При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду з підстав, передбачених частиною третьою статті                  389 ЦПК України, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судові рішення ухвалені в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду                          м. Черкаси від 06 серпня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію відмовити.
 
Судді:	В. С. Жданова	
 	В. М. Ігнатенко	
 	В. О. Кузнєцов