Постанова
Іменем України
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 523/13449/15-ц
провадження № 61-35142св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
представник відповідача -  ОСОБА_2 , 
треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд», управління капітального будівництва Одеської міської ради, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Інеса Володимирівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року у складі судді Пепеляшкова О. С. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2018 року у складі колегії суддів:                  Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Калараша А. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд» (далі - ТОВ «Альянс-Висотбуд») за договором кредиту від 02 липня 2008 року у розмірі 685 000,00 грн звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
Позовна заява мотивована тим, що 02 липня 2008 року між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та                                           ТОВ «Альянс-Висотбуд» було укладено договір кредиту № 24-12/135, за умовами якого банк надав ТОВ «Альянс-Висотбуд» у тимчасове користування 1 009 323,60 дол. США для фінансування будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , зі сплатою 12 % річних та комісій і кінцевим строком повернення коштів до 18 лютого 2009 року; надалі цей строк змінено до 07 серпня 2009 року відповідно до додаткової угоди № 1 до зазначеного договору. Виконання зобов`язань позичальника було забезпечено договором іпотеки № 02-10/2628, укладеним 02 липня 2008 року між тими ж сторонами, відповідно до умов якого ТОВ «Альянс-Висотбуд» передало в іпотеку банку майнові права на незакінчені будівництвом квартири, в тому числі - квартиру АДРЕСА_1 . 24 березня 2015 року зазначений житловий масив введено в експлуатацію, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 . За умовами договору іпотеки ТОВ «Альянс-Висотбуд» зобов`язувалося не відчужувати предмет іпотеки, проте за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Станом на 15 червня 2015 року за кредитним договором рахується заборгованість у розмірі 892 012,66 дол. США. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 набув статус іпотекодавця відповідно до статті 23 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеки» (далі - Закон № 898-IV), банк вважав, що у нього виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на спірну квартиру.  
Короткий зміст вимог іншого позову
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнення вимог просив визнати недійсними у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 111 на 16 поверсі шістнадцятиповерхового односекційного житлового будинку АДРЕСА_1 : 1) пункт 1.1 іпотечного договору від 01 липня 2008 року № 51-07/204; 2) пункт 1.1 іпотечного договору від 02 липня 2008 року № 02-10/2628; 3) пункт 1.1 іпотечного договору від 16 липня 2008 року № 02-10/2999; 4) пункт 1.1 іпотечного договору від 12 серпня 2008 року № 5462, іпотечний договір від 12 серпня 2008 року                         № 02-10/3420, - які були укладені між АКБ «Укрсоцбанк» та                                                        ТОВ «Альянс-Висотбуд».  
Позовна заява мотивована тим, що 28 лютого 2005 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради було укладено контракт № 17-05 на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 . 13 квітня 2009 року ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Альянс-Висотбуд» договір купівлі-продажу майнових прав № 29/28 на однокімнатну квартиру № 111 у зазначеному будинку, після закінчення будівництва ТОВ «Альянс-Висотбуд» зобов`язувалося передати квартиру ОСОБА_4 . Угодою від 11 жовтня                     2010 року ОСОБА_4 переуступив ОСОБА_5 майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав від 13 квітня 2009 року № 29/28, у свою чергу, ОСОБА_5 відповідно до угоди від 20 червня 2011 року переуступив йому такі майнові права на квартиру в об`єкті будівництва. 20 червня 2011 року він уклав з ТОВ «Альянс-Висотбуд» договір інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , 09 листопада 2011 року - підписав з ТОВ «Альянс-Висотбуд» акт прийму-передачі квартири, а 14 червня 2012 року - отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру. У листі-вимозі від 25 червня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило його про свій намір у зв`язку з невиконанням ТОВ «Альянс-Висотбуд» зобов`язань за договором кредиту від 02 липня 2008 року № 24-12/135 у судовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 . Щодо зазначеної квартири як незакінченого будівництвом об`єкту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про обтяження на підстав оспорюваних договорів іпотеки. Дії АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» щодо укладення цих договорів іпотеки про передання майнових прав на квартиру об`єкту будівництва вважає такими, що суперечать статті 8-1 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок»; для передачі майнових прав в іпотеку ТОВ «Альянс-Висотбуд» повинно було отримати згоду власника земельної ділянки, на якій здійснювалося житлове будівництво, в особі Управління капітального будівництва Одеської міської ради; майнові права на об`єкт нерухомості не належать до переліку об`єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором відповідно до статті 5 Закону № 898-IV (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваних договорів). 
Об`єднання позовів в одне провадження
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» та позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року                            у позові ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено; позов ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсним пункт 1.1 іпотечного договору від 01 липня 2008 року                             № 51-07/204, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ«Альянс-Висотбуд»                              у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 111 загальною площею 38,57 кв. м, розташовану на 16 поверсі шістнадцятиповерхового односекційного житлового будинку на АДРЕСА_1 ; визнано недійсним пункт 1.1 іпотечного договору від 02 липня 2008 року  № 02-10/2628, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 111 загальною площею 38,57 кв. м, розташовану на 16 поверсі шістнадцятиповерхового односекційного житлового будинку на АДРЕСА_1 ; визнано недійсним пункт 1.1 іпотечного договору від 16 липня 2008 року  № 02-10/2999, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ«Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 111 загальною площею 38,57 кв. м, розташовану на 16 поверсі шістнадцятиповерхового односекційного житлового будинку на АДРЕСА_1 ; визнано недійсним пункт 1.1 іпотечного договору від 12 серпня 2008 року                              № 02-10/3420, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» у частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру № 111 загальною площею 38,57 кв. м, розташовану на 16 поверсі шістнадцятиповерхового односекційного житлового будинку на АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що майнові права на спірну квартиру у незавершеному будівництвом об`єкті відповідно до статті 5 Закону                 № 898-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, а відтак, є підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів іпотеки у силу статей 203, 215 ЦК України, що виключає задоволення вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд також дійшов висновку, що ПАТ «Укрсоцбанк» обрано неналежний спосіб захисту прав, оскільки задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом захисту, у випадку не реалізації цього способу банк має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав, визначених статтею 39 Закону № 898-IV.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2018 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог про визнання недійсними пунктів договорів іпотеки та відмову у позові банку є обґрунтованим. Відхиляючи доводи                              ПАТ «Укрсоцбанк», суд дійшов висновку, що Закону України від 19 червня                      2003 № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» не регулює спірні правовідносини, зміни до статті 5 Закону № 898-IV, які стосуються майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва як предмету іпотеки набрали чинності лише 14 січня 2009 року, всі ризики, пов`язані з укладенням до цього дня іпотечних договорів, предметом яких є майнові права, несуть його сторони. Також суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та ОСОБА_1 договору про інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу майнових прав на квартиру після укладення оспорюваних договорів іпотеки, у яких ОСОБА_1 не є стороною, не виключає можливого порушення його права власності на квартиру.  
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2018 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову банку та відмови у позові ОСОБА_1 .
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження; витребувано справу з Суворовського районного суду м. Одеси.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від     14 квітня 2020 року «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» відповідно до підпунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради судді України від 26 листопада 2010 року № 30 (з наступними змінами і доповненнями) та рішення зборів Касаційного цивільного суду від 02 квітня                 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», було призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві Мартєву С. Ю. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували статтю 5 Закону № 898-IV, до якої Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової економічної кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» внесено зміни, якими майнові права об`єкта незавершеного будівництва включені до переліку предметів іпотеки; до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України від 19 червня 2003 року                 № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», норми якого станом на липень-серпень 2008 року були спеціальними по відношенню до Закону № 898-IV та передбачали укладення договору іпотеки, предметом якого можуть бути майнові права на нерухомість. Суди не застосували частину третю статті 16 ЦК України, дійшли помилкового висновку, що ОСОБА_1 набув у встановленому законом порядку право власності на спірну квартиру, залишили поза увагою обставину неправомірної передачі ТОВ «Альянс-Висотбуд» майнових прав ОСОБА_1 без згоди іпотекодержателя.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У відзиві, поданому у січні 2019 року, ОСОБА_2 в інтересах                       ОСОБА_1 просить касаційну скаргуПАТ «Укрсоцбанк»залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 березня                   2018 року - без змін, мотивуючи це тим, що при вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанцій врахували висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-8цс13, які також висловлені у постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2250цс15, від 16 березня 2016 року у справі      № 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16 та у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 523/13462/15-ц.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що 17 березня 2005 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та Управлінням капітального будівництва Одеської міської Ради укладено контракт № 24-05 на будівництво, за умовами якого ТОВ «Альянс-Висотбуд» зобов`язується своїми та залученими силами і коштами виконати будівництво 16 поверхового житлового будинку АДРЕСА_1 , у встановлені контрактом строки здати об`єкт в експлуатацію відповідно до проектно-кошторисної документації, а Управління капітального будівництва Одеської міської Ради (замовник) зобов`язалося надати підряднику будівельний майданчик, затверджену проектно-кошторисну документацію та сумісно з підрядником передати об`єкт на баланс експлуатуючої організації.
02 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є                                   ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ «Альянс-Висотбуд» укладено кредитний договір                       №24-12/135, відповідно до умов якого банк надав ТОВ «Альянс-Висотбуд» кредит у розмірі 1 009 323 дол. США зі сплатою 12% річних та комісії, кінцевим терміном повернення коштів до 18 лютого 2009 року, який на підставі додаткової угоди від 30 червня 2009 року № 1 було змінено до 07 серпня 2009 року.
01 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» укладено договір іпотеки №51-07/204 на забезпечення належного виконання зобов`язання за укладеним між ними генеральним договором про співробітництво                                    № 51-07/203, а також відповідними договорами купівлі-продажу безпроцентних (цільових) іменних облігацій, за умовами якого ТОВ «Альянс-Висотбуд» передало АКБ «Укрсоцбанк» майнові права, зокрема на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 .
На забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд»:
- 02 липня 2008 року укладено іпотечний договір № 02-10/2628, відповідно до умов якого ТОВ «Альянс-Висотбуд» передало в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» майнові права, зокрема на незакінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_1 ;
- 16 липня 2008 року - іпотечний договір № 02-10/2999, за умовами якого                          ТОВ «Альянс-Висотбуд» передало в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» майнові права, зокрема на цю ж незавершену будівництвом квартиру;
- 16 липня 2008 року - іпотечний договір № 24-12/179, за умовами якого                             ТОВ «Альянс-Висотбуд» передало в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» майнові права, зокрема на цю ж незавершену будівництвом квартиру.
13 квітня 2009 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та ОСОБА_3 укладено договір інвестування будівництва № 29/28, відповідно до умов якого                                   ТОВ «Альянс-Висотбуд» продало ОСОБА_3 майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
Надалі 11 жовтня 2010 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_5 угоду № 1 про відступлення прав вимоги за договором від 13 квітня 2009 року № 29/28 інвестування будівництва.  
20 липня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 про відступлення прав вимоги за договором від 13 квітня 2009 року                    № 29/28 інвестування будівництва.
20 листопада 2011 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та ОСОБА_1 укладено договір № 2-29/28 інвестування будівництва шляхом купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «Альянс-Висотбуд» продало ОСОБА_3 майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
14 червня 2012 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
У зв`язку з тим, що ТОВ «Альянс-Висотбуд» не належно виконувало зобов`язання за кредитним договором станом на 15 червня 2015 року рахується заборгованість у розмірі 892 012,66 дол. США.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                       № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX).
У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги (далі - ЦПК України 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України 2017 року під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).
У статті 5 Закону № 898-IV визначається вичерпний перелік об`єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.
Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.
Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права  власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.
На час укладення оспорюваних договір іпотеки редакція статті 5 Закону                            № 898-IV не визначала майнові права як предмет іпотеки.
Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» внесено зміни до частини другої вказаної статті, які набрали чинність з 14 січня 2009 року, відповідно до яких разом з об`єктом незавершеного будівництва до предметів іпотеки віднесено майнові права на таке майно. 
Оспорювані договори іпотеки про передачу майнових прав на незавершену будівництвом квартиру  АДРЕСА_1  укладалися                                  у 2008 році. 
Визнаючи недійсними відповідні положення іпотечних договорів, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що на час укладення між АКБ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Альянс-Висотбуд» договорів іпотеки майнові права на зазначений об`єкт нерухомості відповідно до чинної на той момент редакції Закону № 898-IV не могли бути предметом іпотеки, а відтак, неправомірно були передані ТОВ «Альянс-Висотбуд» в іпотеку банку.
Зважаючи на викладене, висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови                 ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки є правильними.
Верховий Суд також зауважує, що стаття 37 Закону № 898-IV не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду, оскільки такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки реалізується у позасудовому порядку згідно із застереженням про  задоволення  вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем  про задоволення вимог іпотекодержателя.
Доводи касаційної скарги про регулювання спірних правовідносин Законом України від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», нормами якого на момент укладення оспорюваних договорів передбачалося укладення договору іпотеки, предметом якого могли бути майнові права на незавершене будівництво, є безпідставними, оскільки предметом регулювання зазначеного закону є правовідносини з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, який було укладеного 02 липня 2008 року між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та АКБ «Укрсоцбанк». 
Внесення відповідних змін до статті 5 Закону № 898-IV у 2009 році не впливає на правовідносини, які виникли у 2008 році до внесення таких змін, ураховуючи загальний принцип, закріплений у статті 58 Конституції України, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. 
Посилання у касаційній скарзі на неправильно застосування судами статті 16 ЦК України, є неприйнятними, оскільки на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій спірна квартира належала на прав власності                        ОСОБА_1 , який відповідно до статей 15, 16, 216 та 216 ЦК України мав право оспорювати іпотечні договори у зв`язку з тим, що такі договори прямо стосуються його прав та інтересів. 
Доводи касаційної скарги щодо неправомірності набуття  ОСОБА_1 права власності на квартиру без згоди іпотекодержателя, є безпідставними, оскільки не є предметом спору у цій справі. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси  від 31 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від                           26 березня 2018 року - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 березня 2018 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко