Постанова
Іменем України
 
08 квітня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 1519/2-656/11
провадження № 61-10356св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О.,
суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                 Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
 
позивач -  ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом),
відповідач -  ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом),
відповідачі за зустрічним позовом:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
особа, яка зверталася з апеляційною та касаційною скаргами - ОСОБА_5 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду                                 від 17 квітня 2019 року у складі судді Гірняк Л. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                        ОСОБА_2 у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу                від 05 червня 2001 року, укладений між нею та ОСОБА_2 , згідно з яким вона відчужила останньому квартиру АДРЕСА_1 , скасувати державну реєстрацію договору та призупинити виконавче провадження, що знаходиться у провадженні державного виконавця Стоянова Ю. Д. Другого відділу ДВС у Малиновському районі м. Одеси (в/л 3679 від 31 травня 2006 року.
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 ,                         ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просив усунути перешкоди у користуванні власністю - спірною квартирою, виселити із вказаної квартири відповідачів та вселити його до зазначеної квартири.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково; виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення; вселено ОСОБА_2 до вказаної квартири; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що за договором купівлі-продажу від 05 червня 2001 року спірної квартири                     ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 69 000,00 грн, що підтверджується розпискою, яка не була спростована позивачем, а тому вказаний договір не є фіктивним, оскільки його правові наслідки були направлені на виникнення прав на квартиру у ОСОБА_2 та припинення права користування цією квартирою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та         ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_2 на праві приватної власності належить вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу від 05 червня 2001 року, ОСОБА_2 має право вимагати усунення перешкод у користуванні його власністю, шляхом виселення відповідачів із цієї квартири та вселення його у спірну квартиру.
Справа переглядалася в апеляційному порядку неодноразово.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листорпада 2017 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилено; рішення Малиновського районного суду м. Одеси                  від 04 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області                                 від 20 липня 2016 року залишено без змін.
У квітні 2019 року ОСОБА_5 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня                    2014 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року у цій справі.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції виходив із того, що останній не брав участі у справі, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про його права та обов`язки не вирішувалось. Ураховуючи те, що оскаржуване рішення знаходиться на стадії виконання, суд апеляційної інстанції визнав у діях заявника зловживання процесуальними правами, спрямоване на безпідставне затягування виконання судового рішення.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У травні  2019 року ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу, якою відкрити апеляційне провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, оскільки оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушені його права та інтереси, так як він також проживає у спірній квартирі, питання про його виселення з квартири не вирішувалось, тим самим порушено його конституційне право на обізнаність про обставини, що впливають на його права та законні інтереси. При цьому в його діях відсутні ознаки зловживання процесуальними правами.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2019 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року зупинено касаційне провадження у справі № 1519/2-656/11 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 668/17285/13-ц.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Кривцової Г. В.                   07 лютого 2020 року справу призначено судді-доповідачу Ігнатенку В. М.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року поновлено касаційне провадження у справі № 1519/2-656/11.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Установлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси                                 від 04 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково; виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення; вселено ОСОБА_2 до вказаної квартири; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відхилено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року залишено без змін.
У квітні 2019 року ОСОБА_5 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня                      2014 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 серпня 2014 року у цій справі.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_5 указував на те, що він не брав участі у справі, однак суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки суд виніс рішення щодо квартири у якій він проживає.
Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Відмовляючи заявнику у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд керувався положеннями частини другої статті 358 ЦПК України та дійшов висновку, що права ОСОБА_5 оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не порушені.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. 
Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого                 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 358 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).
У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, оскаржувану судову ухвалу необхідно скасувати і направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий судовий розгляд та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     В. О. Кузнєцов
 
Судді:                                                                                                 В. С. Жданова
 
                                                                                                            В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            М. Ю. Тітов