Постанова
Іменем України
 
26 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 355/1091/17
провадження № 61-35746св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В.,  Штелик С. П. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 
відповідач -  ОСОБА_1 ,  
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Баришівського   районного суду Київської області в складі судді Єременка В. М. від 06 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області в складі суддів: Таргоній Д. О., Голуб С. А.,                 Приходька К. П., від 11 квітня 2018 року,  
 
В С Т А Н О В И В :
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 21 грудня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5 000 грн. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Указано, що договір складається з анкети-заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
 
Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
 
Посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2017 року складає 63 656,59 грн, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь указану заборгованість та 1 600 грн судового збору.   
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Баришівського районного суду Київської області                       від 06 грудня 2017 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2010 року 3 924,29 грн та проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України з 21 грудня 2010 року по 30 червня 2017 року в розмірі 2 658,13 грн, а всього 6 582,42 грн. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 600 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем було підписано анкету-заяву від 21 грудня 2010 року на отримання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Указаною анкетою-заявою передбачено, що клієнт ознайомлений та погоджується з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», а також «Тарифами банку», які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Однак, банк не надав належних та допустимих доказів погодження між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. У зв`язку із зазначеним, стягненню на користь банку підлягає лише сума отриманого кредиту, а також проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України з 21 грудня 2010 року по 30 червня 2017 року. 
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Київської області від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення. Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області від 06 грудня                 2017 року залишено без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.  
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду,                ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за обліковою ставкою Національного банку України, пені/комісії і штрафу, та ухвалити в указаній частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. 
 
В частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості рішення  судів попередніх інстанцій позивачем не оскаржуються, у зв`язку із чим справа в указаній частині Верховним Судом не переглядається згідно вимог                       статті 400 ЦПК України.  
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, пені/комісії і штрафу та дійшли помилкових висновків про відмову у позові в цій частині. Протягом розгляду справи в судах попередніх інстанцій відповідач ОСОБА_1 не подавав суду заперечень проти позову та не спростовував спірну суму кредитної заборгованості. Суди безпідставно стягнули з відповідача заборгованість за процентами саме за обліковою ставкою Національного банку України, а не у сумі, яка передбачена домовленістю сторін. Крім того, суди помилково відмовили у стягненні сум пені/комісії і штрафу, які сторонами погоджувались.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано справу із суду першої інстанції.
 
30 липня 2018 року справу передано судді-доповідачу. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи в складі п`яти суддів.  
 
Обставини справи, встановлені судами в частині, яка переглядається  
 
Судами встановлено, що 21 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву на отримання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
 
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 30 червня 2017 року її розмір становить 63 656,59 грн, та складається з наступного: 3 924, 29 грн - заборгованість за кредитом; 52 390,20 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 834,64 - заборгованість з комісії та пеня за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 007, 46 грн - штраф (процентна складова). 
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредитну картку в ПАТ КБ «Приватбанк» та в подальшому користувався кредитними коштами відповідно до встановленого кредитного ліміту.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                  № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону ухвалені судові рішення в частині, яка оскаржується, не відповідають.  
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Досліджені судами попередніх інстанцій матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду. Указана довідка визначає, зокрема,  ставки процентів за користування кредитом, комісії та пені, а також штрафів. 
 
Зазначена довідка підписана відповідачем. 
 
Заперечень щодо підпису указаної довідки відповідачем не надано. 
 
Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
 
Згідно вимог ЦПК України, як в редакції станом на момент розгляду справи судом першої інстанцій, так і у чинній редакції, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. 
 
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
 
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. 
 
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.
 
Ухвалюючи рішення у даній справі в частині стягнення процентів, пені і штрафів, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули належної уваги на доводи позивача про те, що умови про стягнення спірних сум погоджені сторонами, що не спростовано відповідачем.  
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом від 15 січня 2020 року № 460-IX) підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Суд касаційної інстанції позбавлений права досліджувати, перевіряти і збирати докази у справі, у зв`язку із чим судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині, яка переглядається, підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,   
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково. 
 
Заочне рішення Баришівського районного суду Київської області                       від 06 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області            від 11 квітня 2018 року в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, пені/комісії і штрафу скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.   
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                      В. М. Сімоненко 
 
Судді:                                                                                А. І. Грушицький  
 
                                                                                             А. А. Калараш  
 
                                                                                         Є. В. Петров  
 
                                                                                          С. П. Штелик