КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа №  373/1725/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3932/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року                                                                                                      м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                  
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року, ухваленого під головуванням судді Реви О.І.,-    
 
    встановила:
 
У жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 67 317 грн 52 коп.
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач розумів, ознайомився та погодився з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, поданий розрахунок суми заборгованості не відповідає змісту позовних вимог в частині нарахованої заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені за прострочене зобов`язання та штрафів. Крімтого, позивач не обґрунтував застосування процентної ставки та коефіцієнта. Також позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки з певним терміном дії.
Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.
З матеріалів справи вбачається, що 02 жовтня 2008 року ОСОБА_1 підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно даних вказаних у заяві, ОСОБА_1 виявив бажання отримати кредитку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду», кредитний ліміт у сумі 100 грн 00 коп., із базовою процентною ставкою 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1 %.
Обґрунтовуючи поданий позов АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 16 вересня 2019 року складає 67 317 грн 52 коп., з яких:
-        0 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту;
-        4 327 грн 68 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
-        0 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками;
-        59 546 грн 15 коп. - пеня за прострочене зобов`язання;
-        0 грн 00 коп. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;
-        250 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина);
-        3 193 грн 69 коп. - штраф (процентна складова).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано анкету позичальника від 02 жовтня 2008 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником погашено заборгованість за тілом кредиту та відсоткам.
Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту відсутня, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту відсутні. 
У наведеній анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.
Враховуючи наведене підстави для стягнення пені та штрафів, також відсутні.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про згоду відповідача з усіма умовами цього договору, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність заперечень відповідача проти позовних вимог, не звільняє банк від обов`язку доводити свої позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність підпису на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, колегія суддів відхиляє, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, а також відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки суд, відмовляючи в позові, виходив з інших підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
В силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-   
   постановила:
 
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2020 року.

 
 
Головуючий                                                                                               Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                         О.Ф. Лапчевська

 
 
                                                                                                                    С.Г. Музичко