ПОСТАНОВА
Іменем України

16 червня 2020 року 
Київ
справа №200/7343/19-а
адміністративне провадження №К/9901/35992/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Жука А.В., 
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС»
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 (головуючий суддя - Л.Б. Голубова)
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 (головуючий суддя - І.Д. Компанієць, судді - Т.Г. Арабей, Е.Г. Казначеєв)
у справі №  200/7343/19-а
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС»
до Головного управління Держпраці у Донецькій області 
про визнання протиправним та скасування акту перевірки та припису,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 31.05.2019 № 05.5-17/17/19/19 та припис від 04.06.2019 року № 05.5-17/14/19/19 про усунення порушень, складений на підставі акту перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 31.05.2019                           № 05.5-17/17/19/19.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що відповідачем було проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» та складено акт № 05.5-17/17/19/19 з питань дотримання вимог законодавства про охорону праці та промислової безпеки. В ході перевірки було встановлено 65 порушень законодавства щодо охорони праці та безпеки експлуатації ліфтів. Зазначає про незаконність перевірки, зокрема, що перевірка ліфтів здійснена у містах Добропілля та Краматорську, однак в направленні вказано юридичну адресу позивача - м. Покровськ, мікр-н Лазурний, буд. 46 А. Вказує, що витребування таких доказів, як паспорти ліфтів з боку посадових осіб управління є незаконним, оскільки паспорти знаходяться у власника ліфтів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Ладіс». Вважає, що перевірку проведено з порушеннями вимог законодавства, а припис, винесений на підставі акту перевірки вважає протиправним.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
4. При прийнятті рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку, що відповідач не допустив порушень вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» при проведенні перевірки. При цьому позивач не оскаржував порушення по суті, зазначені в акті та приписі, не спростовував їх.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
6. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на порушення відповідачем строків проведення позапланової перевірки. Вказує, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що порушення, зазначені в акті та приписі за номерами 61-64 взагалі не могли бути встановлені, оскільки такі можливо встановити тільки дослідивши технічну документацію ліфтів, проте така відповідачем взагалі не досліджувалась, оскільки позивачем паспорти ліфтів не надавались посадовим особам відповідача, які вони протиправно вимагали. 
Позиція інших учасників справи
7. У відзиві на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами касаційної скарги не погоджується, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів попередніх інстанцій - без змін. 
Рух касаційної скарги
8. Ухвалою Верховного Суду від 26.12.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС».
9. Ухвалою Верховного Суду від 23.03.2020 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
10. Ухвалою Верховного Суду від 02.06.2020 призначено справу до касаційного розгляду у судовому засіданні. 
11. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, причини неявки не повідомили.
12. У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, суд касаційної інстанції перейшов до розгляду справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
13. Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 33955530, основним видом діяльності якого є за кодом КВЕД 81.10 комплексне обслуговування об`єктів та 68.32 управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту.
14. Відповідачем надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» дозвіл на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів відповідно до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107, оскільки ліфти віднесено до переліку машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
15. У зв`язку з наявністю випадків травмування людей та, навіть, летальні випадки через технічну невідповідність ліфтів голова Сумської обласної державної адміністрації листом від 25.02.2019 № 01-06/2058 звернувся до Прем`єр-міністра України з проханням вирішити питання щодо надання доручення про проведення позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність в сфері технічного обслуговування ліфтового господарства відповідно до вимог абзацу 8 частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
16. У відповідь на це звернення Прем`єр-міністр України надав головам обласних державних адміністрацій відповідне доручення від 20.03.2019 № 6934/1/1-19.
17. На підставі Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Україною 08.09.2004, частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та на підставі доручення Прем`єр-міністра України Володимира Гройсмана від 20.03.2019 № 6934/1/1-19, листа Державної служби України з питань праці від 05.04.2019 №73/5-19 щодо забезпечення проведення у 2019 році позапланових перевірок суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері технічного обслуговування ліфтового господарства, Головним управлінням Держпраці у Донецькій області прийнято наказ від 20.05.2019 № 825 «Про проведення позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС».
18. Відповідно до наказу від 20.05.2018 № 611/05.5/15-08 Головним управлінням Держпраці у Донецькій області складено направлення на проведення перевірки, в якому зазначено, що під час перевірки буде перевірено з 21.05.2019 по 31.05.2019 дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» (та його виробничими об`єктами) під час виконання робіт у сфері технічного обслуговування ліфтів міст Донецької області.
19. За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 31.05.2019 № 05.5-17/17/19/19, яким встановлено 65 порушень Закону України «Про охорону праці» та підзаконних актів стосовно охорони праці та промислової безпеки.
20. Приписом від 04.06.2019 № 05.5-17/14/19/19 позивачеві запропоновано усунути виявлені порушення у встановлені в приписі строки.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
21. Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
22. Частинами першою та четвертою статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. 
Виключно законами встановлюються: 
органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); 
повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; 
вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; 
спосіб здійснення державного нагляду (контролю); 
санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. 
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
23. Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення), визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
24. Згідно із пунктом 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
25. Частиною першою статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) сфері господарської діяльності» передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
26. За змістом частин першої, другої, п`ятої, шостої, сьомої, восьмої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
27. Відповідно до статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема, виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства; одержувати примірник акта та/або припису органу державного нагляду (контролю) за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу.
28. За змістом статті 21 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання має право звернутися до відповідного центрального органу виконавчої влади або до суду щодо оскарження рішень органів державного нагляду (контролю).
У разі надходження такого звернення суб`єкта господарювання відповідний центральний орган виконавчої влади зобов`язаний розглянути його в установленому законом порядку.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
29. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, яка була чинною до 08.02.2020).
30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
31. Щодо обґрунтування вимог касаційної скарги про порушення відповідачем строків проведення позапланової перевірки, оскільки позивач є суб`єктом малого підприємництва, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає наступне.
32. Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів.
33. Відповідно до статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України             № 1985-1V від 08.09.2004 (далі - Конвенція) інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.
34. Статтею 17 Конвенції встановлено, що особи, які порушують або ухиляються від дотримання правових норм, виконання яких повинні забезпечувати інспектори праці, підлягають негайному судовому переслідуванню без попередження. Проте, національне законодавство може передбачити винятки щодо таких випадків, коли має робитися попереднє повідомлення для того, щоб виправити становище або вжити запобіжних заходів.
Інспектори праці можуть на свій розсуд вирішувати питання щодо того, чи слід робити попередження або давати пораду замість того, щоб порушувати або рекомендувати порушити переслідування.
35. Таким чином, міжнародне законодавство, зокрема Конвенція, передбачає дискреційне повноваження інспектора визначити необхідність ретельнішого дослідження питань, поставлених на перевірку, що в свою чергу може передбачати необхідність у додатковому часі для встановлення стану охорони праці та промислової безпеки.
36. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач обслуговує 491 ліфти, що в свою чергу, унеможливлює здійснити їх перевірку за два дні.
37. Згідно вимог Міжгалузевих норм чисельності робітників, що обслуговують громадські будівлі, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №105 від 11.05.2004, загальна чисельність ліфтерів за умови, що пасажири самі керують ліфтами, визначається за формулою: Ч = Ч х К х n х n; де : Ч - нормативна чисельність ліфтерів за картою, чол.: К - коефіцієнт, що враховує невиходи (щорічні відпустки, хвороби тощо). Прийнято К = 1,15; n - кількість робочих змін (розраховується в кожній установі окремо); n - кількість постів чергування, од.
38. Зазначене дає підстави для висновку, що чисельність працівників позивача з зазначеного розрахунку значно перевищує 50 осіб.
39. Відповідно до частини третьої статті 55 Господарського кодексу України суб`єкт малого підприємництва - юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам евро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.
40. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки доказів віднесення підприємства позивача до суб`єктів малого підприємництва не надано, тому застосуванню підлягають правила міжнародного законодавства - норми Конвенції відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
41. Разом з тим, колегія суддів вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій, що порушення по суті, встановлені актом позапланової перевірки від 31.05.2019 позивачем не оскаржується та не спростовано.
42. Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
43. Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
44. Судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не враховано приписи статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
45. На переконання колегії суддів, судами попередніх інстанцій при перегляді адміністративної справи не в повній мірі досліджено обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позовної заяви, апеляційної скарги та якими доказами вони підтверджувалися.
46. Так з матеріалів справи встановлено, що предметом перевірки, зазначеного в направленні визначено дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки. 
47. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що вимоги посадових осіб Головного управління Держпраці у Донецькій області про надання для перевірки технічної документації, що визначає технічний стан ліфтів, не входить до предмета перевірки, передбаченого направленням та повноваженнями органу Держпраці.
48. Крім того, вказував, що у пунктах 61-64 припису відповідачем зазначено порушення, які жодним чином не могли бути встановлені, оскільки порушення у зазначених пунктах стосуються інформації, яка міститься тільки у паспортах ліфтів, які не були надані позивачем. Вказує, що відповідач зробив висновок про наявність порушень, взагалі не дослідивши технічні документи.      
49. При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій не надано оцінку вказаним доводам та вимогам позивача, не досліджено надані останнім докази, а саме: паспорти ліфтів та журнали технічного огляду, не надано оцінку обставинам, на які посилається позивач.  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
50. Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, яка була чинною до 08.02.2020) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. 
51. Частина четверта статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
52. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
53. При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування.
Висновки щодо розподілу судових витрат 
54. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
55. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецсервіс АДС» задовольнити частково. 
2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі № 200/7343/19-а скасувати.
3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Донецького окружного адміністративного суду. 
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

                                                   
...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко 
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк,
Судді Верховного Суду