КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа №757/42096/18                                                                                        Головуючий у І інстанції Батрин О.В.
Провадження №22-ц/824/3077/2020                                                                  Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 11 березня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
            суддів:                                                                       Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 15 грудня 2011 року позивачем було здійснено реєстрацію вказаного транспортного засобу, придбаного ним на аукціоні товарної біржі відповідно до довідки-рахунку від 19 вересня 2011 року, реєстраційний номер автомобіля після реєстрації НОМЕР_1 . Позивач стверджує, що на час проведення аукціону автомобіль під арештом не перебував, інших перешкод для його придбання не було.
18 липня 2018 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з вказаним автомобілем, оскільки останній знаходиться в обтяженні, що підтверджується отриманим позивачем витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. При цьому, вказане обтяження зареєстровано 06 березня 2012 року, тобто вже після придбання та реєстрації позивачем автомобіля, та стосується попереднього власника рухомого майна.
У зв`язку із накладеним обтяженням позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності автомобілем. Тому існує необхідність в усуненні перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна.
На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції усунути перешкоди у користуванні транспортним засобом шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення запису у Державному реєстрі обтяжень  рухомого майна, зареєстрованого 06 березня 2012 року за №12247931.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року позов задоволено.
Усунено перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном - автомобілем типу легковий седан марки Mercedes-Benz S350TD, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключення запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 06 березня 2012 року за № 12247931 (зі змінами).
Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 06 лютого 2007 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №566.
07 лютого 2007 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений договір застави автотранспорту №566-4. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступний автотранспорт (предмет застави): автомобіль марки Мерседес Бенц, 1993 року випуску, колір - світло-сіра перлина, тип транспортного засобу - седан, реєстраційний номер: НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором № 566 від 06 лютого 2007 року належним чином не виконав та має перед Банком заборгованість.
Позивач у позовній заяві посилається на придбання спірного автомобілю на аукціоні товарної біржі, відповідно до довідки рахунку від 19 вересня 2011 року, проте письмових доказів зазначених обставин не надає, а відтак неможливо встановити правомірність придбання автомобілю позивачем.
Разом з тим, позивач помилково дійшов висновку, що внесення відомостей про предмет застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було здійснено 06 березня 2012 року, оскільки відомості щодо обтяжень рухомого майна вносять до реєстру терміном на п`ять років, а зі спливом цього строку - продовжуються.
Також, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2010 року по справі №2-2536/2010, яким задоволено позовні вимоги ПриватБанку до ОСОБА_2 про звернення стягнення та передано у заставу ПриватБанку спірний автомобіль та звернено стягнення на предмет застави: автомобіль марки Мерседес Бенц, 1993 року випуску, колір - світло-сіра перлина, тип транспортного засобу - седан, реєстраційний номер: НОМЕР_3 
Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, адже рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення було ухвалено 18 листопада 2010 року, а позивачем реєстрація транспортного засобу здійснена тільки 15 грудня 2011 року, тобто після набрання чинності рішення суду про звернення стягнення на предмет застави.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах строку визначеного Київським апеляційним судом, відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомляли.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи без участі учасників справи та за наявними у матеріалах справи доказами.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2011 року позивачем ОСОБА_1 здійснено реєстрацію транспортного засобу - автомобіля типу легковий седан марки Mercedes-Benz S350TD, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , придбаного ОСОБА_1 на аукціоні товарної біржі, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в Запорізькій області № 31/8-4039 від 09 серпня 2018 року (а.с.14) і того ж дня ВРЕР №3 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області позивачу видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та присвоєно реєстраційний номер транспортному засобу НОМЕР_1 (а.с.10).
Під час реєстрації придбаного позивачем автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні.
18 липня 2018 року Територіальним сервісним центром МВС України № 2342 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій з належним йому автомобілем, як такого, що знаходиться в обтяженні згідно електронної бази даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна та приватне обтяження зареєстровано 06 березня 2012 року на підставі договору застави автотранспорту № 566-4 від 06.02.2007 року (а.с. 11-12).
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2010 року у справі № 2-2536/2010 позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк задоволено та передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль Mercedes-Benz S350TD, 1993 року випуску, тип ТЗ, седан, № кузова/шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Mercedes-Benz S350TD, 1993 року випуску, тип ТЗ, седан, № кузова/шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 шляхом безпосереднього продажу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіля з укладенням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу (а.с. 30-33).
Вказаним рішенням суду встановлено, що 06 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 566 та 07 лютого 2007 року між тими ж сторонами укладено договір застави автотранспорту № 566-4, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 надав в заставу автомобіль Mercedes-Benz S350TD, 1993 року випуску, тип ТЗ, седан, № кузова/шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 та у зв`язку з порушенням умов кредитного договору у ОСОБА_2 станом на 18 листопада 2010 року наявна заборгованість у розмірі 215 893,91 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, а тому відсутні підстави для збереження чинності застави для нового власника майна.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого. 
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому  цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Частиною другою ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.
Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
За змістом ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.
Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав спірний транспортний засіб на аукціоні товарної біржі, на момент придбання такого транспортного засобу жодних обтяжень зареєстровано не було.
Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , а наявність обтяження, яке було зареєстровано вже після придбання транспортного засобу на аукціоні, порушує право власності позивача у справі.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись  ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: