ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4468/19                                            Головуючий у І інстанції - Балаклицький  А.І.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ

  Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду, -

     В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду  з адміністративним позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат", в якому просило:
- застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду, а саме тимчасово зупинити виробництво (виготовлення продукції) на ТДВ "Узинський цукровий комбінат" за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, 2 до моменту розроблення та узгодження з Держпродспоживслужбою проекту організації санітарно-захисної зони та отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
В обґрунтування позовних вимог Головне управлінням Держпродспоживслужби в Київській області зазначило, що ним на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 24.07.2019 року та на підставі статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" здійснено позапланову перевірку господарської діяльності ТДВ "Узинський цукровий комбінат" за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, 2.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти    нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.
В апеляційній скарзі Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області зазначає, що предметом позову у справі є вжиття заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг підприємства ТДВ «Узинський цукровий комбінат», за адресою: Київська область. Білоцерківський район, м. Узин. вул. В. Симиренка, 2, як це передбачено ч. 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Позивач звертає увагу на те, що на сьогодні проект санітарно-захисної зони підприємства обов`язково входить до складу встановленої законодавством України проектної документації, необхідної при проведенні реконструкції об`єктів і будівництві нових підприємств. Пунктом 5.14 ДСП 173-96 встановлено, що проект організації санітарно-захисної зони слід розробляти в комплексі з проектом будівництва (реконструкції) підприємства з першочерговою реалізацією заходів, передбачених у зоні. Однак ТДВ «Узинський цукровий комбінат» не надав підтвердження щодо розроблення проекту під час будівництва або реконструкції. Тобто у Відповідача, взагалі немає жодного проекту організації санітарно-захисної зони.
Товариство з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а  рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства. Також, Відповідач вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, які підтверджують на підставі яких досліджень та використання яких засобів вимірювальної техніки Позивач встановив, що саме 06 серпня 2019 року (в день перевірки) на зовнішній межі санітарно-захисної зони виробничих потужностей ТДВ "Узинський цукровий комбінат", які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, 2, встановлено перевищення гігієнічних нормативів концентрації та рівнів шкідливих факторів, а саме перевищення хімічних речовин (аміак, азоту діоксид, сірководень, озон). Оскільки перелік порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, законодавством України не визначено, то віднесення до зазначеної категорії є суб`єктивною оцінкою суб`єкта владних повноважень, а тому в кожному окремому випадку суб`єкт владних повноважень має визначати - чи створюють виявлені порушення дійсну реальну загрозу життю та здоров`ю людей у взаємозв`язку із встановленими обставинами, що мають значення для вирішення даного питання.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1  ст. 311    КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1      ст. 308    КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (код ЄДРПОУ 00372536) зареєстроване в якості юридичної особи 20.10.2003 року за адресою: 09161, Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
17 липня 2019 року Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області звернулась до Київської обласної державної адміністрації із зверненням № 03-10-598, в якому просило клопотати перед Кабінетом Міністрів України щодо проведення позапланової перевірки діяльності, зокрема, ТДВ "Узинський цукровий комбінат" в частині дотримання ним природоохоронного законодавства.
Листом від 19 липня 2019 року № 11-12/4579/01/28.01-2019 Київська обласна державна адміністрація звернулась до Прем`єр-міністра України із зверненням, в якому з метою вивчення ступеня відповідальності, зокрема, ТДВ "Узинський цукровий комбінат" щодо погіршення екологічного стану навколишнього природного середовища, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" просила надати доручення Державній екологічній інспекції України, Державній службі України з питань праці, Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру на здійснення позапланових перевірок вищевказаного суб`єкта господарювання щодо дотримання вимог охорони праці, промислової безпеки, законодавства про працю, природоохоронного, санітарного, земельного законодавства у зв`язку з виявленими системними порушеннями та настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.
24 липня 2019 року Прем`єр-міністр України Гройсман В. дає голові Державній службі України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів доручення № 25127/1/1-19 щодо забезпечення в установленому порядку заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності відповідних суб`єктів господарювання (без конкретизації цих суб`єктів) та у разі необхідності вжити заходів реагування.
Листом від 01 серпня 2019 року № 12-1-14/5135 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів доручає Головному управлінню Держпродспоживслужби в Київській області виконати доручення Прем`єр-міністра України щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності вказаних суб`єктів господарювання.
02 серпня 2019 року на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 24.07.2019 року № 25127/1/1-19 до листа Київської облдержадміністрації від 19.07.2019 року № 11-12/4579/01/28.01-2019 через Держпродспоживслужбу (лист від 01.08.2019 року № 12-1-14/5135) Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області прийнято наказ № 1979-Д "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)", яким наказано начальнику управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, державному інспектору Акберову Арзу Елгарогли , заступнику начальника управління - начальнику відділу безпеки середовища життєдіяльності управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства, державному інспектору Савенку Василю Юхимовичу, із залученням фахівців ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України" для проведення відповідних лабораторних досліджень (за згодою), безпосередньо з виїздом на місце із застосуванням засобу відео фіксації, здійснити в період з 05.08.2019 року по 07.08.2019 року  позапланову перевірку ТДВ "Узинський цукровий комбінат" (Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2, код ЄДРПОУ 00372536) щодо порушення вимог санітарного законодавства.
02 серпня 2019 року Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області видано посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 1979.
06 серпня 2019 року з 10 год. 50 хв. по 11 год. 35 хв. Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області згідно вказаного наказу від 02.08.2019 року № 1979-Д та направлення на перевірку від 02.08.2019 року № 1979 проведено позапланову перевірку дотримання санітарного законодавства ТДВ "Узинський цукровий комбінат" за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 06.08.2019 року № 10-04.1-17/38, в якому зазначено, що при проведенні перевірки виявлені порушення санітарного законодавства, а саме:
1) Не встановлено розміри санітарно-захисних зон для об`єктів ТДВ "Узинський цукровий комбінат", що є джерелами виробничих шкідливостей, їх розміщення та достатність розмірів цих зон не підтверджено за "Методикой расчета концентраций в атмосферном воздухе вредных веществ, содержащихся в выбросах предприятий" ОНД-86 з урахуванням реальної санітарної ситуації (фонового забруднення, особливостей рельєфу, метеоумов, рози вітрів та ін.), а також даних лабораторних досліджень щодо аналогічних діючих підприємств та об`єктів, що є порушенням вимог п. 5.5 ДСП 173-96.
2) Територія санітарно-захисної зони не розпланована та не упорядкована. Відсутній план та проект озеленення санітарно-захисної зони, що є порушенням вимог п. 5.13 ДСП 173-96.
3) Концентрації та рівні шкідливих факторів на зовнішній межі санітарно-захисної зони, зверненої до житлової забудови, перевищують їх гігієнічні нормативи (ГДК), що є порушенням вимог п. 5.4 ДСП 173-96.
Відповідно до протоколу випробування повітря населених місць ДУ "Київський обласний лабораторний центр МОЗ України" № 1751 від 05.06.2019 року визначено, що концентрація хімічних речовин (аміак, азоту діоксид, сірководень) перевищують ГДК згідно "Гранично-допустимих концентрацій хімічних і біологічних чинників в атмосферному повітрі населених місць", затверджених Т.в.о. Головного державного санітарного лікаря України від 03.03.2015 року.
Відповідно до протоколів дослідження якості атмосферного повітря у місті Узин з 22 квітня по 28 липня 2019 року, проведеної Департаментом екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, визначено, що концентрація хімічних речовин (аміак, озон) перевищують ГДК.
4) Не розроблено та не узгоджено проект організації санітарно-захисної зони підприємства ТДВ "Узинський цукровий комбінат" в комплексі з проектом будівництва (реконструкції) даного підприємства з першочерговою реалізацією заходів, передбачених у зоні, що є порушенням вимог п. 5.14 ДСП 173-96.
З огляду на вказані обставини та встановлені порушення ТДВ "Узинський цукровий комбінат" вимог законодавства, враховуючи норми статей 4 та 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулось до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення продукції) на ТДВ "Узинський цукровий комбінат" за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2 до моменту розроблення та узгодження з Держпродспоживслужбою проекту організації санітарно-захисної зони та отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що застосування до Відповідача заходів реагування, заявлених у позові, є надмірними, а заявлений у позовній заяві захід реагування є непропорційним наслідкам для прав, свобод та інтересів широкого кола осіб і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи, а решта порушень може бути усунено шляхом виконання відповідного припису. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивач як суб`єкт владних повноважень не навів жодних переконливих доводів та не надав доказів на підтвердження необхідності застосування крайнього заходу реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення продукції) на ТДВ "Узинський цукровий комбінат".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, Законом, що регулює суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні є Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" (далі - Закон № 4004-ХІІ).
Поряд з цим, відповідач є суб`єктом господарювання, тому здійснення державного (контролю) у сфері господарської діяльності проводиться з урахуванням вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V).
Таким чином, при здійсненні Держпродспоживслужбою контролю (нагляду) за дотриманням ТДВ "Узинський цукровий комбінат" вимог санітарного законодавства, перевірка та застосування заходів для припинення порушень має здійснюватися з дотриманням в сукупності вимог обох вищевказаних законів.
Загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності визначені статтею 4 Закону № 877-V.
За приписами частини 4 статтею 4 Закону № 877-V виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Відповідно до частини 5 статтею 4 Закону № 877-V, виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Пунктом 7 частини 5 статтею 4 Закону № 877-V передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.
Згідно вимог пункту 11 частини 5 статтею 4 Закону № 877-V, плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником.
Відповідно до ст. 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 29.03.2017 року на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - Держпродспоживслужба) покладено завдання і функції з реалізації державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення та із здійснення контролю (нагляду) за дотриманням вимог санітарного законодавства (крім функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників).
Відповідно до п. 7 Положення про Держпродспоживслужбу, затверджену постановою Кабінету міністрів України № 667 від 02.09.2015 року (далі - Положення                    № 667), Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 209 від 12.04.2017 року затверджено Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві (далі - Положення № 0604-17).
Відповідно до п. 10 Положення № 0604-17, керівник самостійного структурного підрозділу Головного управління, на який покладено здійснення повноважень Держпродспоживслужби у сфері санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення, забезпечує виконання функцій щодо затвердження та підписання передбачених законодавством документів, повноваження щодо затвердження та підписання яких належить до компетенції головного державного санітарного лікаря області, міста Києва (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та сфері гігієни праці і функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), у межах повноважень відповідного територіального органу.
За приписами ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Пунктом "л" статті 41 Закону № 4004-ХІІ передбачено, що головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, районів у містах та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям, на транспорті та їх заступникам у межах відповідних територій (об`єктів транспорту) надаються повноваження застосовування передбачених цим Законом заходів для припинення порушення санітарного законодавства.
Стаття 42 цього Закону (імперативна норма) містить вичерпний перелік застосування заходів для припинення порушення санітарного законодавства та підстави їх застосування, а саме:
а) обмеження, тимчасова заборона чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, об`єктів будь-якого призначення, технологічних ліній, машин і механізмів, виконання окремих технологічних операцій, користування плаваючими засобами, рухомим складом і літаками у разі невідповідності їх вимогам санітарних норм;
б) обмеження, тимчасова заборона або припинення будівництва, реконструкції та розширення об`єктів у разі відступу від затвердженого проекту;
в) тимчасова заборона виробництва, заборона використання та реалізації хімічних речовин, технологічного устаткування, будівельних матеріалів, біологічних засобів, товарів народного споживання, джерел іонізуючих випромінювань в разі відсутності їх гігієнічної регламентації та державної, реєстрації, а також якщо їх визнано шкідливими для здоров`я людей;
г) обмеження, зупинення або заборона викидів (скидів) забруднюючих речовин за умови порушення санітарних норм;
д) зупинення або припинення інвестиційної діяльності у випадках, встановлених законодавством;
е) внесення власникам підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними органам подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності осіб, зазначених у абзаці шостому частини першої статті 7 цього Закону;
є) вилучення з реалізації (конфіскація) небезпечних для здоров`я хімічних та радіоактивних речовин, біологічних матеріалів у порядку, що встановлюється законодавством.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Позивач просить застосувати захід реагування до Відповідача саме "тимчасово зупинити виробництво (виготовлення продукції)", тобто застосувати захід, передбачений п. "в" ст. 42 Закону № 4004-ХІІ, до моменту розроблення та узгодження з Держпродспоживслужбою проекту організації санітарно-захисної зони (вимоги ст. 15 Закону № 4004-ХІІ) та отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи (вимоги ст. 11 Закону № 4004-ХІІ).
Однак, за п. "в" ст. 42 Закону № 4004-ХІІ для застосування цього заходу реагування необхідна наявність однієї з таких умов, як відсутність зареєстрованої гігієнічної регламентації використання небезпечних факторів хімічної та біологічної природи, а також якщо ці фактори визнано шкідливими для здоров`я людей.
Гігієнічна регламентація і державна реєстрація небезпечних факторів нормативно врегульована ст. 9 Закону № 4004-ХІІ та Положенням про гігієнічну регламентацію та державну реєстрацію небезпечних факторів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.1995 року № 420.
Відповідно до акту перевірки дотримання вимог санітарного законодавства на промислових підприємствах від 06.08.2019 року № 10-04.1-17/38 (далі - Акт перевірки), який став підставою звернення до суду, в розділі "Питання, що підлягають перевірці" в п. 5.3 "Використання небезпечних факторів хімічної та біологічної природи здійснюється за наявністю сертифіката, що засвідчує його державну реєстрацію" стоїть відмітка, що "Не перевірялося на даному підприємстві/об`єкті", а в розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки" відсутні відомості щодо порушень вимог ст. 9 Закону № 4004-ХІІ та Положення про гігієнічну регламентацію та державну реєстрацію небезпечних факторів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.1995 року № 420.
Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що аналіз зазначених правових норм та обставин дає підстави зробити висновок про відсутність підстав для застосування до Відповідача такого засобу реагування як тимчасова заборона виробництва (виготовлення продукції) до моменту виконання вимог ст. 15 та ст. 11 Закону № 4004-ХІІ.
Крім того, Позивач вказує, що Відповідачем не виконані вимоги, які містяться у припису посадових осіб щодо усунення порушень, виявлених попередньою перевіркою.
Проте, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що жодних приписів Держпродспоживслужбою Відповідачу не надавалося та до перевірки, яка проведена 06.08.2019 року, перевірок не здійснювалося.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що дані обставини підтверджуються розділом "Дані щодо останніх проведених перевірок" акту перевірки, де зазначено, що планових та позапланових перевірок "не було взагалі", з чим погоджується колегія суддів.
Також Позивач вказує на порушення Відповідачем вимог ст. 11 Закону № 4004-ХІІ, а саме на відсутність позитивних висновків санітарно-епідеміологічної експертизи на діючі об`єкти.
При цьому, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що особи, які здійснювали перевірку, не були уповноважені перевіряти дотримання Відповідачем вимог ст. 11 Закону № 4004-ХІІ і не перевіряли їх.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вказані обставини підтверджуються посвідченням (направленням) № 1979 від 02.08.2019 року, де в розділі "Предмет здійснювання заходу" перераховано питання, що підлягають перевірці, та Актом перевірки, де в розділі "Питання, що підлягають перевірці" в п. 5.4 та п. 5.5 стоїть відмітка, що "Не перевірялося на даному підприємстві/об`єкті", а в розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки" відсутні відомості щодо порушень вимог ст. 11 Закону № 4004-ХІІ.
Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону № 4004-ХІІ, рішення про необхідність і періодичність проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи діючих об`єктів приймається відповідними посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби.
Проте, судом першої інстанції вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідними посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби приймалося рішення про необхідність та періодичність проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи діючих об`єктів ТДВ "Узинський цукровий комбінат", які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, вулиця В. Симиренка, будинок 2.
Також, Позивач вказував на те, що в результаті перевірки встановлено порушення п. 5.4 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 року № 173 (далі - ДСП 173-96), а саме перевищення гігієнічних нормативів концентрації та рівнів шкідливих факторів на зовнішній межі санітарно-захисної зони, зверненої до житлової забудови, встановленої на підставі протоколу випробування повітря населених місць ДУ "Київський обласний лабораторний центр МОЗ України" № 1751 від 05.06.2019 року та протоколів дослідження якості атмосферного повітря у місті Узин з 22.04.2019 року по 28.07.2019 року, проведеної Департаментом екології та природних ресурсів Київської ОДА.
Щодо вказаної вимоги, то суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що перевірка Відповідача здійснювалася 06.08.2019 року (один день) за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2, без проведення лабораторних досліджень, про що свідчать дані акту перевірки від 06.08.2019 року № 10-04.1-17/38.
У той же час як лабораторні дослідження якості атмосферного повітря проводилися в м. Узин Білоцерківського району Київської області в період з 22 квітня по 28 липня 2019 року за адресою вул. Симиренко 6, а 04 червня 2019 року за адресами вул. Московська 14, вул. Московська 86, вул. Московська 10, вул. Московська 24, вул. Світанкова 12, вул. Світанкова 24, вул. Світанкова 29, вул. Світанкова 40, вул. Світанкова 44, вул. Світанкова 47, вул. Соборна (поруч Узинський ринок), вул. Набережна 15, вул. Набережна 19, вул. Набережна 25, вул. Набережна 33, вул. Набережна 47, а точки відбору 17 та 18 знаходяться в інших населених пунктах. При цьому, жодне місце відбору проб повітря, вказані в протоколах лабораторних досліджень, не межує з санітарно-захисною зоною виробничих потужностей ТДВ "Узинський цукровий комбінат", і відбір проб повітря проводився без представників Відповідача, що є порушення імперативних вимог ч. 11 ст. 4 Закону № 877-V.
Разом з тим, судом першої інстанції вірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, які підтверджують на підставі яких досліджень та використання яких засобів вимірювальної техніки Позивач встановив, що саме 06 серпня 2019 року (в день перевірки) на зовнішній межі санітарно-захисної зони виробничих потужностей ТДВ "Узинський цукровий комбінат", які знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В.Симиренка, 2, встановлено перевищення гігієнічних нормативів концентрації та рівнів шкідливих факторів, а саме перевищення хімічних речовин (аміак, азоту діоксид, сірководень, озон).
При цьому, судом першої інстанції правильно встановлено, що в наказі від 02.08.2019 року № 1979-Д ГУ Держпродспоживслужби в Київській області наказано залучити фахівців ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України" для проведення відповідних лабораторних досліджень. Однак, Позивач не надав доказів того, що він звертався до ДУ "Київський ОЛЦ МОЗ України" для надання відповідних фахівців і йому в подальшому було відмовлено.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Позивач дійшов передчасного висновку, що Відповідач порушив вимоги п. 5.4 ДСП 173-96.
Крім цього Позивач вказував, що в результаті перевірки встановлено порушення п. 5.5 ДСП 173-96, а саме не встановлено розмірів санітарно-захисних зон для об`єктів відповідача, що є джерелами виробництва шкідливостей, їх розміщення та достатність цих зон не підтверджено за Методикою ОНД-86 з урахуванням реальної санітарної ситуації, а також даних лабораторних досліджень щодо аналогічних діючих підприємств та об`єктів.
За п. 5.6 ДСП 173-96, розміри санітарно-захисних зон та санітарних розривів від сільськогосподарських підприємств і виробничих комплексів слід приймати відповідно до вимог законодавства та ДБН Б. 2.2-12:2018 "Планування і забудова територій" (додаток № 5).
Додатком № 5 до ДСП 173-96 встановлено розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів.
Тому, розміри санітарно-захисних зон від виробничих комплексів Відповідача до житлової забудови та прирівняних до неї об`єктів встановлено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.06.1996 року № 173.
З приводу їх розміщення, а саме невитримання розмірів санітарно-захисних зон, то суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують на підставі яких досліджень та використання яких засобів Позивач це встановив, так як він не надав жодних належних та допустимих доказів їх невитримання суду першої інстанції, а також не надано їх і суду апеляційної інстанції.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Позивач дійшов передчасного висновку, що Відповідач порушив вимоги п. 5.5 ДСП 173-96.
Також Позивач вказував на те, що в результаті перевірки встановлено порушення п. 5.13 ДСП 173-96, а саме територія санітарно-захисної зони не розпланована та не упорядкована, також відсутній план та проект озеленення санітарно-захисної зони.
Однак, суд першої інстанції вірно зазначив, що Позивач залишив поза увагою, що п. 5.13 ДСП 173-96 не містить вимог щодо обов`язкової наявності плану та проекту озеленення санітарно-захисної зони, а лише визначає мінімальну площу її озеленення.
З приводу нерозпланування, неупорядкування та недотримання мінімальної площі озеленення санітарно-захисної зони, то суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують на підставі яких досліджень та використання яких засобів позивач це встановив, так як він не надав жодних належних та допустимих доказів, які б це підтверджували ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що Позивач дійшов передчасного висновку, що Відповідач порушив вимоги п. 5.13 ДСП 173-96, з чим погоджується колегія суддів.
Також, Позивач вказує на те, що в результаті перевірки встановлено порушення ст. 15 Закону № 4004-ХІІ та п. 5.14 ДСП 173-96, а саме не розроблено та не узгоджено проект організації санітарно-захисної зони підприємства відповідача в комплексі з проектом будівництва (реконструкції) даного підприємства з першочерговою реалізацією заходів, передбачених у зоні.
Проте, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що Позивач залишив поза увагою, що проект організації санітарно-захисної зони підприємства розробляється лише в комплексі з проектом будівництва (реконструкції) будівель та споруд даного підприємства і є його складовою.
Будь-яких доказів того, що Відповідач розробляв проект будівництва (реконструкції) будівель та споруд, де розміщено його виробництво, матеріали справи не містять та таких доказів не було надано Позивачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції під час розгляду справи.
Разом з цим, відповідно до абз. 2 п. 5.5 ДСП 173-96, у тих випадках, коли розрахунками не підтверджується розмір нормативної санітарно-захисної зони або неможлива її організація в конкретних умовах, необхідно приймати рішення про зміну технології виробництва, що передбачає зниження викидів шкідливих речовин в атмосферу, його перепрофілювання або закриття.
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що Відповідач змінював виробництво, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розробка нового проекту організації санітарно-захисної зони підприємства, з його узгодження, не є обов`язковим для Відповідача, з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, Позивач не надав належні докази, що Відповідач розробляв, виготовляв і використовував нові машини, механізми, устаткування, інші засоби виробництва та впроваджував нові технології, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Відповідача були відсутні підстави для розробки нового проекту(ів) організації санітарно-захисної зони підприємства та погодження його в органах державної санітарно-епідеміологічної служби.
Отже, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що вище наведене свідчить, що Позивач дійшов передчасного висновку, що Відповідач порушив вимоги ст. 15 Закону №4004-ХІІ та п. 5.14 ДСП 173-96.
У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад: документи, фактичні розміри, фактичний стан, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
Водночас, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
При цьому, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Особи, які проводили перевірку, в акті перевірки в розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки" в колонці "Детальний опис виявленого порушення":
1) в рядку № 1 - не зазначали, які діючі об`єкти розміщені з порушенням розмірів санітарно-захисної зони, не вказали, на якій відстані вони знаходяться від зовнішньої межі цієї зони та чим це підтверджується;
2) в рядку № 2 - не вказали, що саме не розплановано та не упорядковано на території санітарно-захисної зони та чим це підтверджується;
3) в рядку № 3 - не вказали, які концентрації та рівні шкідливих факторів на зовнішній межі санітарно-захисної зони об`єктів відповідача, зверненої до житлової забудови, в день здійснення перевірки, перевищували їх гігієнічні нормативи та чим це підтверджується;
4) в рядку № 4 - не зазначили, які відповідач розробляв, виготовляв і використовував нові машини, механізми, устаткування, інших засоби виробництва та впроваджував нові технологій, будував об`єкти нерухомого майна, щодо яких не розроблено та не узгоджено проекту організації санітарно-захисної зони, і розміщення якого виробництва не відповідає розмірам санітарно-захисних зон, та не вказали чим це підтверджується.
Тобто, суд першої інстанції вірно зазначив, що вище наведене свідчить, що Позивачем порушено принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, так як ним не встановлено, які порушення санітарного законодавства вчинені Відповідачем та чим це підтверджується, що свідчить про поверхневе проведення перевірки і такий висновок на думку колегії суддів є правильним.
Також, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про проведення Позивачем поверхневої перевірки, оскільки перевірка здійснювалася лише 45 (сорок п`ять) хвилин, в той час як майновий комплекс включає в себе головний корпус по виробництву цукру, цех по виготовленню цегли, цех по переробці меліси (по виробництву етанолу, як складника бензину), поля фільтрації, адміністративну будівлю, з чим погоджується колегія суддів.
Разом з цим, абз. 6 ст. 3 Закону № 4004-ХІІ визначено, що одним з основних принципи державного нагляду (контролю) є об`єктивність та неупередженість здійснення державного нагляду (контролю).
За приписами ч. 2 ст. 8 Закону № 4004-ХІІ органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю): зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.
Наведені вище обставини дають підстави для висновку щодо необ`єктивності та упередженості позивача при проведенні перевірки діючих об`єктів відповідача, що є грубим порушенням основних принципів державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
Відповідно ч. 15 ст. 4 Закону № 877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
За приписами п. 3.3. Наказу МОЗ України № 287 від 10.04.2013 року "Про затвердження уніфікованих форм актів, які складаються за результатами перевірок суб`єктів господарювання у частині дотримання вимог санітарного законодавства", під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) здійснювати перевірку виключно тих питань, що є підставою для здійснення такої позапланової перевірки та які зазначені у відповідному наказі про проведення позапланової перевірки.
Суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що в наказі Позивача від 02.08.2019 року № 1979-Д "Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю)" відсутній перелік питань, що є підставою для здійснення такої позапланової перевірки.
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що вище наведене свідчить, що позапланова перевірка була проведена також без дотримання вимог п. 3.3 Наказу МОЗ України № 287 від 10.04.2013 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім, випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, Позивач не довів жодними належними на допустимими доказами наявність порушення Відповідачем вимог санітарного законодавства при здійсненні його виробничої діяльності за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Узин, вул. В. Симиренка, 2.
Крім того, Відповідачем проводиться робота щодо розроблення та узгодження з Держпродспоживслужбою проекту організації санітарно-захисної зони та в подальшому отримання позитивного висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи, оскільки ним укладено договір про надання екологічних послуг із зазначеного питання із ТОВ "Проектно-екологічний консалтинг", яке надає послугу щодо розробки та погодження проекту встановлення санітарно-захисної зони (СЗЗ), скорочення її розмірів тощо відповідно до ст. 114 Земельного кодексу України та державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я № 173 від 19.06.1996 року.
Відповідно до ст. 39 Закону № 4004-ХІІ, державний санітарно-епідеміологічний нагляд здійснюється відповідно до Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд в Україні, що затверджується Кабінетом Міністрів України, вибірковими перевірками дотримання санітарного законодавства за планами органів державної санітарно-епідеміологічної служби, а також позапланово залежно від санітарної, епідемічної ситуації та за заявами громадян.
Пунктом 8 Положення про державний санітарно-епідеміологічний нагляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1999 року № 1109 (далі Положення № 1109), передбачено, що серед іншого поточний державний санітарно-епідеміологічний нагляд включає видачу обов`язкових для виконання приписів, постанов та висновків щодо усунення або обмеження шкідливого впливу на стан здоров`я і життя людини факторів середовища життєдіяльності, причин та умов виникнення і поширення інфекційних хвороб.
Відповідно до п.п. 15 п. 10 Положення № 1109 головні державні санітарні лікарі Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, міст, районів та їх заступники, головні державні санітарні лікарі на водному, залізничному, повітряному транспорті та їх заступники, а також головні державні санітарні лікарі об`єктів з особливим режимом роботи у межах відповідних адміністративних територій (об`єктів) мають право у порядку, встановленому головним державним санітарним лікарем України видавати приписи, постанови, а також вносити пропозиції власникам підприємств, установ і організацій або уповноваженим ними особам: про приведення нормативно-технічних, розпорядчих та інших документів у відповідність з вимогами санітарного законодавства; про обмеження діяльності об`єкта нагляду у разі виявлення порушення санітарного законодавства, що безпосередньо не впливає негативно на стан здоров`я людей, але може зумовлювати такий вплив.
Вибір заходу реагування є дискреційним повноваженням Позивача, оскільки вибір цього заходу залежить від степені порушення та реального впливу чи загрози реального впливу на здоров`я людини.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що Позивач без належного з`ясування того, що саме виробнича діяльність ТДВ "Узинський цукровий комбінат" призвела до підвищеної концентрації та рівнів шкідливих факторів в місті Узин, та того, що Узинська міська рада та Київська обласна державна адміністрація у своїх зверненнях до Прем`єр-міністра України вказували на декількох можливих порушників санітарного законодавства, які призвели до значних негативних впливів на здоров`я людини, прийняв рішення про застосування до Відповідача відразу крайньої міри реагування, а не виніс припис про приведення нормативно-технічних, розпорядчих та інших документів у відповідність з вимогами санітарного законодавства.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції вірно зазначив про необхідність встановлення рівноваги між здійсненням контролю за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері забезпечення санітарного благополуччя і використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, з чим також погоджується колегія суддів.
Вимога знаходження справедливої рівноваги означає, що завжди має бути розумна пропорційність між використовуваними засобами і метою, яка ними досягається.
Принцип пропорційності спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
Оскільки перелік порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, законодавством України не визначено, то віднесення до зазначеної категорії є суб`єктивною оцінкою суб`єкта владних повноважень, а тому в кожному окремому випадку суб`єкт владних повноважень має визначати - чи створюють виявлені порушення дійсну реальну загрозу життю та здоров`ю людей у взаємозв`язку із встановленими обставинами, що мають значення для вирішення даного питання.
Іншою важливою умовою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованих підстав для застосування саме конкретного заходу реагування та його адекватність виявленим порушенням.
У Рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 (справа №1-11/2012) Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
З урахуванням вищенаведеного,  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування до Відповідача заходів реагування, заявлених у позові, є надмірними, а заявлений у позовній заяві захід реагування є непропорційним наслідкам для прав, свобод та інтересів широкого кола осіб і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи, а решта порушень може бути усунено шляхом виконання відповідного припису, з чим погоджується колегія суддів.
Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, Позивач як суб`єкт владних повноважень не навів жодних переконливих доводів та не надав доказів на підтвердження необхідності застосування крайнього заходу реагування у вигляді тимчасового зупинення виробництва (виготовлення продукції) на ТДВ "Узинський цукровий комбінат".
Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірно висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Розглянувши доводи Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242,   243,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329,   331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області залишити без задоволення,   а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.   
    
Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 

                                                                                                      О.М. Оксененко