Постанова
Іменем України 
 
19 травня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 504/1028/16-ц
провадження № 61-46750св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Спілка рибалок-любителів «Сичавка»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Спілки рибалок-любителів «Сичавка» на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року у складі судді Вінської Н. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Колеснікова Г. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, до Спілки рибалок-любителів «Сичавка» (далі - СРЛ «Сичавка») про усунення перешкод у користуванні куренем та поновлення постачання електричної енергії і просила: визнати недійсним, незаконним та скасувати рішення Ради СРЛ «Сичавка» про виключення її з членів спілки, припинення постачання електроенергії та зобов`язання демонтувати споруду для відпочинку; визнати недійсним, незаконним та скасувати рішення Загальних зборів СРЛ «Сичавка» від 17 лютого 2018 року в частині виключення її з членів спілки, припинення постачання електроенергії та зобов`язання демонтувати споруду для відпочинку; усунути їй перешкоди у користуванні куренем №  НОМЕР_1 причалу №  НОМЕР_2 ; зобов`язати відповідача не перешкоджати у здійсненні постачання електричної енергії та привести електроустановку куреня №  НОМЕР_1 причалу № НОМЕР_2 у відповідність з вимогами проекту та технічних умов.
 
30 березня 2018 року  ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення уточненого позову, в якій просила заборони СРЛ «Сичавка» виконувати рішення Ради та Загальних зборів від 17 лютого 2018 року в частині, яка її стосується. Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року заяву задоволено. Заборонено СРЛ «Сичавка» виконувати рішення Ради та Загальних зборів від 17 лютого 2018 року в частині виключення ОСОБА_1 з членів спілки у зв`язку з невиконанням рішення Загальних зборів від 22 червня 2012 року і від 18 лютого 2017 року та за порушення пунктів 3.3.1, 3.3.14 та 3.6 Статуту спілки, припинення постачання електроенергії та зобов`язання демонтувати споруду для відпочинку.
 
Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що між сторонами існує спір, вжиття заходів забезпечення позову є співмірним і відповідним позовним вимогам ОСОБА_1 та може забезпечити в майбутньому можливість безперешкодного виконання рішення суду в цій справі.
 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2018 року апеляційну скаргу СРЛ «Сичавка» задоволено частково. Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року змінено, викладено її резолютивну частину в новій редакції, а саме: зупинено виконання рішення СРЛ «Сичавка» від 17 лютого 2018 року в частині виключення ОСОБА_1 з членів спілки, припинення постачання електроенергії із зобов`язанням демонтувати споруду для відпочинку - до набрання чинності рішенням суду в цій справі. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що за своїм змістом вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, а тому в даному випадку слід обрати інші заходи, необхідні для поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.
 
У листопаді 2018 року СРЛ «Сичавка» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
 
Касаційна скарга СРЛ «Сичавка» мотивована тим, що в судовому засіданні 02 квітня 2018 року місцевий суд повідомив сторону відповідача про наявність уточненої позовної заяви, однак приховав факт подання  ОСОБА_1 заяви про її забезпечення. При цьому суд розглянув вказану заяву в цей же день без участі сторін, чим свідомо позбавив СРЛ « Сичавка » права надати свої пояснення та заперечення. Суд не мав права забезпечувати уточнений позов, оскільки в судовому засіданні 02 квітня 2018 року не прийняв до свого провадження нову редакцію позовної заяви. Заборонивши відповідачу виконувати своє ж рішення від 17 лютого 2018 року, місцевий суд фактично вжив заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, тобто порушив вимоги частини десятої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги вказані обставини, чим фактично погодився з допущеними місцевим судом порушеннями норм процесуального права.
 
У грудні 2018 року  ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення суду першої інстанції (у незміненій частині) та апеляційного суду відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні. Рішенням СРЛ « Сичавка » від 17 лютого 2018 року її виключено з членів спілки та зобов`язано до 01 липня 2018 року демонтувати споруду для відпочинку - курінь №  НОМЕР_1 . Зазначені обставини свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виконувати вказане рішення могло б призвести до знищення належного їй майна. У 2012 році відповідач вже намагався позбавити її членства, однак рішенням Комінтернівського суду Одеської області від 24 жовтня 2014 року її права були поновленні.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Комінтернівського районного суду Одеської області.
 
08 січня 2019 року справа № 504/1028/16-ц надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги).
 
Встановлено, що у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до СРЛ «Сичавка» про усунення перешкод у користуванні куренем та поновлення постачання електричної енергії.
 
Під час розгляду справи, а саме 17 лютого 2018 року СРЛ «Сичавка» прийняла рішення, яким виключила позивача з членів спілки з припиненням постачання електроенергії та зобов`язанням її демонтувати споруду для відпочинку (курінь).
 
У зв`язку з цим 30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою, в якій просила скасувати вказане рішення відповідача, а також - подала заяву про забезпечення уточненого позову.
 
Апеляційним судом також встановлено, що 06 березня 2018 року СРЛ «Сичавка» надіслала позивачу лист, в якому вимагала до 01 червня 2018 року демонтувати курінь АДРЕСА_1 . В листі також було зазначено, що в разі невиконання вказаної вимоги у вказаний строк спілка звернеться з приводу цього питання до виконавчої служби. 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої, частинами третьою, десятою статті 150 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
 
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 4, 10 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
 
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
 
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
 
Змінюючи ухвалу місцевого суду та застосовуючи такий вид забезпечення позову, як зупинення виконання рішення відповідача від 17 лютого 2018 року в частині виключення ОСОБА_1 з членів спілки, припинення постачання електроенергії із зобов`язанням демонтувати споруду для відпочинку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що вжиття вказаного заходу є співмірним і відповідним уточненим позовним вимогам  ОСОБА_1 та може поновити її права,які вона намагається захистити, а також забезпечити в майбутньому можливість безперешкодного виконання рішення суду.
 
Доводи касаційної скарги про те, що заборонивши відповідачу виконувати своє ж рішення від 17 лютого 2018 року, місцевий суд фактично вжив заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, є неспроможними, оскільки суд апеляційної інстанції обрав інший вид забезпечення позову, тобто усунув допущені місцевим судом порушення норм процесуального права.
 
Аргументи касаційної скарги про те, що в судовому засіданні 02 квітня 2018 року місцевий суд повідомив сторону відповідача про наявність уточненої позовної заяви, однак приховав факт подання  ОСОБА_1 заяви про забезпечення позову та розглянув указану заяву в цей же день без участі сторін, чим свідомо позбавив СРЛ « Сичавка » права надати свої пояснення та заперечення, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
 
Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. 
 
Тому саме для досягнення вказаної мети учасники справи, в першу чергу відповідач, не повідомляються судом про розгляд заяви про забезпечення позову, адже тільки так може бути забезпечене реальне виконання рішення суду чи ефективне запобігання можливим зловживанням з боку відповідача.
 
Доводи заявника про те, що місцевий суд не мав права забезпечувати уточнений позов, оскільки не прийняв до свого провадження нову редакцію позовної заяви, також не заслуговують на увагу.
 
Відповідно до частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
 
Вказана норма у взаємозв`язку з положеннями статей 149, 153 ЦПК України не передбачає будь-яких обмежень щодо подання заяви про забезпечення позову, в тому числі уточненого, та її розгляду до прийняття судом до свого провадження уточненої позовної заяви (заяви про зміну предмета позову).
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
 
Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.
 
Оскаржувані судові рішення суду першої інстанції (у незміненій частині) та апеляційного суду відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Спілки рибалок-любителів «Сичавка» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 квітня 2018 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Апеляційного суду Одеської області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. О. Кузнєцов	
 	 	
 	М. Ю. Тітов