УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/915/20 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. 
Категорія 84 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 279/915/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Коваленко В. П. в м. Коростені,
в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2020 року позовну заяву  ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві з підстав невиконання вимог закону, визначених ухвалою цього ж суду від 27 лютого 2020 року.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому вважає, що суд безпідставно залишив її без руху, а в подальшому визнав неподаною та повернув позивачці.
У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення позовної заяви позивачеві, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не усунуті недоліки, визначені ухвалою про залишення без руху, що є підставою для повернення заяви.
Однак із вказаним висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з такого.
Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.
Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.
Якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то судом застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява (скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві - частина 3 статті 185 ЦПК України .
З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., зареєстрований в реєстрі за № 1789, про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» 50031 грн. 42 коп.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначила, що 19 травня 2012 року між нею та ПАТ «Банк Руский Стандарт» було укладено кредитний договір № 97226284, відповідно до умов якого вона отримала кредит в сумі 6000 грн. строком на один рік.
В подальшому, 30 серпня 2019 року було вчинено згаданий вище виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 50031 грн. 42 коп.
Оскільки вказану заборгованість ОСОБА_1 не визнає та не вважає її безспірною, а також покликається на пропуск строку для пред`явлення Банком права вимоги, який регламентовано ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою суду першої інстанції від 27 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності форми та змісту заяви вимогам, передбаченим положеннями ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
Як на підставу для залишення позовної заяви без руху, суд в ухвалі посилався на те, що в позовній заяві не чітко викладено зміст позовних вимог, не залучено у справі в якості третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумову О.І., приватного виконавця Павелків Т.Л., не зазначено їх точні адреси та не надано копії примірників. Запропоновано позивачці у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали виконати недоліки заяви (а.с. 17).
На виконання вимог закону, визначених в ухвалі суду першої інстанції про залишення заяви без руху, позивачка 17 вересня 2020 року подала до суду заяву, мотиви якої по своїй суті зводяться до того, що у позові вона виклала необхідні обставини та зазначила докази в обґрунтування своїх вимог, правові підстави та інші відомості, що встановлені до форми і змісту позовної заяви, а також вказала належного відповідача (а.с. 20). 
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві з підстав невиконання вимог закону, визначених ухвалою цього ж суду від 27 лютого 2020 року, а також несплати судового збору (а.с. 22). 
Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про повернення заяви позивачу, колегія суддів виходить з такого.
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.
Позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини - пункт 5 частини 3 статті 175 ЦПК України.
Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід вважати фактичні обставини, що наведені у заяві.
За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.
Отже, на стадії пред`явлення позову, відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходить з правил глави 2 розділу III ЦПК України та із поданих матеріалів заявником (позивачем) перевіряє лише передумови права на пред`явлення позову конкретної особи та дотримання останньою порядку її подання і не вправі уточнювати чи пропонувати позивачу надати (зазначити) обґрунтування своїх вимог та докази, які на думку суду, повинні відповідати за позовом, а також ставити перед заявником питання щодо залучення до участі інших осіб. Оцінка ж вимог та доказів з урахуванням вимог статей 77, 78 та 79 ЦПК про їх належність, допустимість і достовірність проводиться судом при ухваленні рішення відповідно до статті 263 ЦПК України.
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 виклала в заяві обставини, якими обґрунтовує свої вимоги до відповідача та додала до позовної заяви докази, які вважала за потрібне надати для розгляду спору.
Аналогічно, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, позивачкою визначено коло осіб, які на її думку, мають брати участь у розгляді даної справи.
За наведеного, колегія суддів вважає, що зміст позовної заяви відповідає вимогам, визначених у статті 175 ЦПК України, а відтак позивачка дотрималася процесуального порядку його пред`явлення.
Суд першої інстанції зазначених обставин та положення статті 175 ЦПК України не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про необхідність визнання позовної заяви неподаною з підстав неусунення недоліків заяви.
Що ж стосується посилання в ухвалі суду від 18 березня 2020 року на необхідність сплати судового збору, то колегія суддів зауважує, що вказана обставина не була підставою для залишення позовної заяви без руху, а тому і в цій частині ухвалу не можна визнати законною та обґрунтованою.
У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  задовольнити.
Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                        Судді