ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 червня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/5012/19
Головуючий у першій інстанції – Киреєв О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/772/20

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Губар В.С., Скрипки А.А.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Держава Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 03.03.2020, м. Носівка,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення з державного бюджету в особі Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області через Державну казначейську службу України  на її користь 100000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і 20000 грн 00 коп. на відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.08.2019 слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду у справі № 740/3743/19 постановив незаконну ухвалу про відмову в задоволенні її ( ОСОБА_1 ) скарги на бездіяльність СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. Унаслідок цього ОСОБА_1 завдано майнову та моральну шкоду у вигляді:
- страждань і переживань, що спричинені прочитанням цієї ухвали, яка є незаконною;
- докладання додаткових зусиль для організації свого життя, поновлення порушених прав (права на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників органів державної влади, на доброякісну послугу від органів державної влади, на свободу пересування територією України, право на честь і гідність та інші немайнові права);
- вжиття додаткових заходів для захисту своїх прав у суді,
- так як ОСОБА_1 довелося витрачати час для написання та відправку апеляційної скарги на згадану ухвалу, на складання апеляційної скарги на неї, на відправлення скарги до апеляційного суду й витрачати власні папір, фарбу картриджа і електроенергію, то їй має бути відшкодовано майнову шкоду у названому вище розмірі.
Ухвалою суду від 03.03.2020 провадження у справі в частині вимог до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що ці вимоги не мають цивільно-правового характеру.
Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду» не передбачає права на відшкодування шкоди, спричиненої винесенням законної ухвали, яка є об`єктом судового розгляду, та що доводи ОСОБА_1 про завдання їй постановленням цією ухвалою шкоди є необґрунтованими й такими, що зводяться лише до незгоди з нею.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищевказане рішення і ухвалити рішення про задоволення її позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
- суд І інстанції не використав для вирішення справи практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, які склалися між учасниками справи;
- присяга судді Киреєва О.В. є незаконною і він є суддею без наданих йому у встановленому законом порядку повноважень.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
Так, у справі встановлено наступне.
30.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до начальника Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про злочин (її копія на арк.14-15).
31.07.2019 ОСОБА_1 звернулась до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, у якій просила визнати протиправною бездіяльність останнього, яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання згаданої вище заяви про злочин (копія цієї скарги на арк. 16-18).
06.08.2019 слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 740/3743/19 постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 (копія ухвали на арк. 19).
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 16.08.2019 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді від 06.08.2019 у справі № 740/3743/19, так як вона не підлягає апеляційному оскарженню (копія цієї ухвали на арк. 23).
Ухвалою Верховного Суду від 04.09.2019 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 16.08.2019 у справі № 740/3743/19 з тих підстав, що з касаційної скарги і доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає (копія цієї ухвали на арк. 26).
Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.08.2019 у справі № 740/3743/19 не може бути оскаржена. Отже вона набрала законної сили в день її постановлення. Частина 2 ст. 21 цього ж Кодексу приписує, що ухвала суду, яка набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України. Тож ухвала, про яку йдеться, є обов`язковою і для ОСОБА_1 , а отже вона підлягає безумовному виконанню останньою. Тому апеляційний суд зобов`язаний відкинути твердження ОСОБА_1 про те, що ця ухвала є незаконною.
З викладеного випливає, що остання вимагає відшкодування шкоди, спричиненої їй ухвалою суду, постановленою в порядку кримінально-процесуального судочинства, яка набрала законної сили і яка жодним компетентним органом не визнана незаконною. Визнати цю ухвалу незаконною у ході розгляду цієї справи неможливо в силу ч. 2 ст. 21 КПК України. 
Відповідно до ч. 2 та ч. 7 ст. 1176 ЦК України, у випадках, передбачених законом, у фізичної особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої діями суду, які є незаконними. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду, встановлюється законом. У статтях 1 і 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду» міститься вичерпний перелік випадків, у яких підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові діями суду. Ці статті не передбачають можливості відшкодування фізичній особі шкоди, спричиненої ухвалою, яка набрала законної сили і яка жодним компетентним органом не визнана незаконною. Отож підстав для задоволення позову немає.
Доводи апеляційної скарги відкидаються як такі, що суперечать встановленим апеляційним судом обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам.
Твердження ОСОБА_1 про недійсність присяги головуючого у суді І інстанції судді Киреєва О.В. та про те, що він є суддею без наданих йому у встановленому законом порядку повноважень, є неспроможними, оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку допущено до роботи на посаді судді Носівського районного суду Чернігівської області, про що є інформація на відповідних загальнодоступних офіційних сайтах органів державної влади в мережі Інтернет.
Отже оскаржуване рішення є законним.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 03 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                                  Судді: