ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року	Львів	Справа № 303/668/20 пров. № А/857/3439/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І. 

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2020 року (головуючий суддя Курах Л.В., м.Мукачево, Закарпатська область) у справі № 303/668/20 за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який діє в інтересах громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2020 року Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - позивач)  звернувся в суд з позовом до громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , в якому просив про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в України.
В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що відповідач 07 лютого 2020 року був затриманий на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину на напрямку прикордонного знаку № 175, території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, що є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначає, що надалі до відповідача застосоване адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Під час перебування в пункті тимчасового тримання Мукачівського прикордонного загону 10 лютого 2020 року відповідач звернувся до посадових осіб із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2020 року позов задоволено - затримано з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 10 січня 2000 року,  який діє в інтересах громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту в Україні строком на 6 (шість) місяців, а саме до 07 серпня 2020 року.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції громадянин Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на незабезпечення судом першої інстанції процесуального права на ознайомлення з матеріалами справи на зрозумілій для відповідача мові, не надано можливість подати відзив на позовну заяву, а також на здійснення судом необґрунтовано швидкого розгляду справи. Крім того, в апеляційній скарзі представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції не врахував інтереси неповнолітньої дитини, яку супроводжує відповідач, не перевірив підстав, відповідно до яких відповідач здійснює таке супроводження, та не врахував, що забороняється поміщення до тимчасового притулку для іноземців неповнолітніх осіб та дітей, розлучених із рідними. 
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України визначені ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Порядок та особливості повідомлення осіб, які беруть участь у справі щодо примусового повернення  чи примусового видворення іноземців, осіб без громадянства встановлений ст. 268 КАС України. Згідно до ч.2, 3 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. 
Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явились, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
З огляду на відсутність учасників справи у судовому засіданні, на підставі ст. 229 КАС України фіксування судового засідання звукозаписувальною технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін, зважаючи на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 07 лютого 2020 року відповідач, разом з неповнолітнім громадянином Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був затриманий прикордонним нарядом на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину на напрямку прикордонного знаку № 175, території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 07 лютого 2020 року, довідкою № 21/12 від 10 лютого 2020 року. 
Надалі, відповідно до 263 КУпАП, до відповідача застосоване адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
10 лютого 2020 року відповідач звернувся до посадових осіб Мукачівського прикордонного загону із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Задовольняючи позовні вимоги, зважаючи на те, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та подав до уповноваженого органу із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, однак яка на момент подання позовної заяви не розглянута суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, зважаючи на наступне.
Спірні правовідносини регулюються   Конституцією України   та  Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який, в свою чергу, визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Частиною 2   ст.19 Конституції України   передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений   Конституцією   та законами України.
Відповідно до п.7 ч.1   ст.1 Закону   України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України  за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України суд може застосувати такий захід як затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Згідно з ч.2  ст 289 Кодексу адміністративного судочинства України  заходи, визначені цією статтею,  також застосовуються  адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України  до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.
Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Відповідно до п.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач 07 лютого 2020 року був затриманий на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби «Лужанка» Мукачівського прикордонного загону, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину на напрямку прикордонного знаку № 175, території Астейської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. До нього, в порядку ст.263 КУпАП застосовано адміністративне затримання.
За інформацією наданою Мукачівським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (21/1243 від 10 лютого 2020 року) відповідач подав заяву про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.
Отже, з наведеного вище вбачається, що заява громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту, не розглянута, оскільки жодної інформації на спростування цього факту до матеріалів справи не долучено. 
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено необхідність затримання, оскільки  рішення за заявою громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не прийнято, а тому наявні правові підстави для продовження строку затримання громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на шість місяців, а саме: до 07 серпня 2020 року.
Колегія суддів, вважає безпідставними покликання апелянта на неврахування інтересів неповнолітнього та незаконне його поміщення з огляду на те, що прийняте судом рішення стосується лише відповідача - громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому згідно ж  наданих самим представником відповідача довідок про звернення за захистом в Україні, зокрема особової справи 2020СИАС005 законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянка Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не відповідач. 
Щодо покликань представника відповідача на незабезпечення безпосередньо відповідачу можливості ознайомитись з матеріалами справи, то суд зазначає, що відповідач відмовився та не наполягав на його особистій часті у розгляді справи, про що свідчить його ж заява, викладена арабською мовою та перекладена українською.
Щодо покликань представника відповідач на необґрунтовано швидкий розгляд справи, то суд зазначає, що вказаний спір віднесений процесуальним законом до окремої категорії справ, зі спеціальним порядком розгляду та спеціальними строками.
Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                    
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянина Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2020 року у справі № 303/668/20  - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	І. І. Запотічний