П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/6537/19	
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
апелянта – ОСОБА_1 
представника апелянта – адвоката Кардаш В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

           05.11.2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1980 від 12 серпня 2019 року «Про відмову у перерахунку пенсії»;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, щодо відмови у прийнятті для обрахунку розміру пенсії довідки №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти для обрахунку розміру пенсії довідку №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит», та здійснити перерахунок призначеної пенсії з дня її призначення.
В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідач протиправно відмовив йому у перерахунку пенсії з урахуванням заробітку, який зазначено у довідці №01-01/1252 від 10 червня 2016 року відокремленого підрозділу «Шахта «Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит». Підставою відмови у прийнятті вищевказаної довідки відповідач вказав те, що вона не підтверджена первинними документами, проте чинне законодавство  не зобов`язує саме пенсіонера  надавати первинні документи.
На думку позивача, йому було фактично відмовлено у перерахунку пенсії на підставі того, що інший пенсійний орган не надав відповіді на запит щодо проведення зустрічної перевірки наданої для проведення перерахунку довідки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції посилався на норми процесуального права, про неможливість застосування яких неодноразово зазначав Верховний Суд, посилаючись при цьому на те, що пенсіонер не повинен нести матеріальні збитки за незалежних від нього обставин, у випадку гарантованих державою засад.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, з 07 травня 2016 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.46, 50-51).
13 травня 2019 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії за віком (а.с.87 зворотній бік), надавши при цьому довідку про заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії №04-01-1252 від 10.06.2016 року, видану Відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» (а.с.88 зворотній бік).
11 червня 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось з запитом на проведення зустрічної перевірки документів для оформлення пенсії до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, щодо перевірки довідки №04-01-1252 від 10.06.2016 року (а.с.91).
12 серпня 2019 року, рішенням №1980 «Про відмову в перерахунку пенсії», за підсумками розгляду заяви ОСОБА_1 , перерахунку пенсії по заробітній платі у відповідності до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки довідка про заробітну плату №04-01-1252 від 10.06.2016 року, не підтверджена первинними документами. 
19 листопада 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось з запитом на проведення зустрічної перевірки документів для оформлення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо перевірки довідки №04-01-1252 від 10.06.2016 року (а.с.94).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що довідка про заробітну плату ОСОБА_1 , яка враховується при обчисленні пенсії, видана Відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит» №04-01-1252 від 10.06.2016 року, та з огляду на приписи статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсною та не створює правових наслідків.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом
За змістом 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Статтею 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (надалі закон №1058-IV) заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Статтею 43 Закону №1058-IV встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Апеляційний суд зазначає, що основним спірним питанням в даній справі, з огляду на підстави відмови у перерахунку пенсії є неможливість врахування пенсійним органом, довідки про заробітну плату від 10.06.2016 №04-01-1252, видану Відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно зі ч. 1 ст. 17 вищезазначеного закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
За змістом ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.
Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом з цим, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, на думку апеляційного суду, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 02.10.2018 у справі № 569/14531/16-а.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи у проведені перерахунку пенсії пенсійний орган послався на відсутність підтвердження довідки первинними документами, але, чинне на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне законодавство, не  встановлює для пенсіонера  обов`язку надавити до пенсійного органу окрім довідки про заробітну плату, первині документи на підставі яких була видана така довідка.
Перевірка відомостей викладених у довідці про заробітну плату є обов`язком саме пенсійного органу, який відповідно до  розділу IV Порядку №22-1, має право перевіряти обґрунтованість видачі документів, які надаються пенсіонерові для здійснення перерахунку пенсії. Також зазначеним розділом встановлений алгоритм дій пенсійного органу, який не пізніше 10 днів після надходження заяви про перерахунок пенсії має прийняти певне рішення, проте запит на проведення зустрічної звірки відповідач направив до іншого територіального пенсійного органу майже через місяць після  подання позивачем  заяви про проведення перерахунку пенсії. Також  право вимагати  від  підприємств установ та організацій   відповідні документи та проводити  обгрунтуваність  видачі довідок та їх достовірність, встановлене ст. 44 Закону №1058-IV.
Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що матеріалами пенсійної справи, копії якої були надані суду відповідачем (а.с.  45-94), підтверджена робота позивача у Відокремленому підрозділі «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит», зокрема у розпорядженні відповідача були: копії трудової книжки апелянта, довідки про підтвердження трудового стажу, історична довідка (а.с. 63-зворот), копії наказів, зокрема про проведення атестації робочих місць, які у сукупності не викликають сумнівів щодо змісту довідки про заробітну плату, яка враховується при обчисленні пенсії №04-01-1252 від 10.06.2016 року, видану Відокремленим підрозділом «Шахта Прогрес» Державного підприємства «Торезантрацит».
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, щодо наявності правових підстав для скасування оскаржуваного рішення пенсійного органу та визнання протиправною відмову у проведенні апелянту перерахунку пенсії з урахуванням довідки №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит».
Водночас, апеляційний суд вважає помилковими доводи апелянта щодо зобов`язання провести  перерахунок пенсії з дати її призначення, та погоджується з доводами пенсійного органу з цього питання, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Так, за приписами ст. ст. 42, 45,  п. 2 Розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, п. 4.3 Порядку №22-1 перерахунок пенсії провидиться з дня звернення із відповідною заявою, а тому порушені права позивача підлягають відновленню шляхом зобов`язання відповідача прийняти для обрахунку розміру пенсії  апелянта довідку №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит», та зобов`язання провести перерахунок пенсії апелянта з 13.05.2019 року, з урахуванням зазначеної довідки.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального права, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення– скасуванню, з ухваленням  постанови  про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 420/6537/19– скасувати та ухвалити нову постанову.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1980 від 12 серпня 2019 року «Про відмову у перерахунку пенсії».
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у прийнятті, для обрахунку розміру пенсії, довідки №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийняти для обрахунку розміру пенсії довідку №04-01/1252 від 10 червня 2016 року, яка видана відокремленим підрозділом «Шахта «Прогрес» державного підприємства «Торезантрацит», та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з  13.05.2019 року, з урахуванням довідки №04-01/1252 від 10 червня 2016 року.
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання провести перерахунок пенсії з дати її призначення – відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню не підлягає. 
Повний текст судового рішення складений 10.06.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.