Постанова
Іменем України
18 червня 2020 року
м. Київ
справа № 522/18103/14-ц
провадження № 61 - 15398св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Олійник А. С. (суддя - доповідач), О. В. Ступак, Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Інформаційне агентство «Репортер», громадська організація Кілійського району «Громада», ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Колеснікова Г.Я., Ващенко Л. Г, Вадовської Л. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інформаційного агенства «Репортер» (далі - ІА «Репортер»), громадської організації Кілійського району «Громада» (далі - ГО «Громада»), ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на вебсайті у мережі Інтернет « Общественная организация Килийского района Одесской области « Громада » (                      ІНФОРМАЦІЯ_8 ) поширила статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9», у якій зазначено такі відомості: «…про існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна,1), яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…», «…безкарність та вседозволеність злочинного угрупування ОСОБА_1 , призвела спочатку: до залякування нашого голови та активних членів організації, спричинення легких тілесних пошкоджень, а 01 вересня 2014 року призвело до показного серед білого дня нахабного вбивства ОСОБА_3 - голови ГО «Громада»..»; також було поширене відео пресконференції ГО «Громада» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10», на якому ОСОБА_2 , крім інших учасників, звинувачує ОСОБА_1 у причетності до вбивства голови ГО «Громада» ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 на сайті ІА « Репортер » ( ІНФОРМАЦІЯ_13) опубліковано статтю « АДРЕСА_1 », що супроводжувалась відеоматеріалом, на якому ОСОБА_2 заявляє про причетність ОСОБА_1 до вбивства громадського діяча.
Позивач просив:
визнати недостовірною інформацію стосовно нього, поширену відповідачами у мережі Інтернет на шпальтах веб-сайтів за такими вебадресами:
-  ІНФОРМАЦІЯ_11  поширену ГО «Громада» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», а саме: «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м.Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…»;
- ІНФОРМАЦІЯ_13 поширену ІА « Репортер » у відеосюжеті до статті « АДРЕСА_1 », що стосується «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …» (починаючи з 2 хв. 43 сек.);
зобов`язати відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у цій справі законної сили, за власний рахунок спростувати інформацію, вказану в попередньому пункті, шляхом відповідної публікації на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, що спростовується та шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем;
відшкодувати моральну шкоду у розмірі 120 000,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що позивач стверджує, що поширені відповідачами відомості не відповідають дійсності, мають характер наклепу, є негативними і такими, що порушують його право на повагу до його честі, гідності і ділової репутації, та що такими неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка полягає у його душевних стражданнях, яких він зазнав у результаті поширення цих недостовірних відомостей стосовно нього.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд визнав недостовірною інформацію стосовно ОСОБА_1 , яка поширена у мережі Інтернет на вебсайті за наступними адресами:
-ІНФОРМАЦІЯ_11 громадською організацією «Громада» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …»;
- ІНФОРМАЦІЯ_13 інформаційним агентством « Репортер » у відеосюжеті до статті « АДРЕСА_1 », що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …» (починаючи з 2 хв. 43 сек.).
Зобов`язано громадську організацію «Громада», інформаційне агентство «Репортер» та ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від дня набрання цим рішенням законної сили за власний рахунок спростувати поширену ними вищевказану недостовірну інформацію шляхом публікації відповідної інформації про спростування такої недостовірної інформації на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, що спростовується, та шляхом офіційного вибачення за поширення такої недостовірної інформації перед ОСОБА_1 
Стягнуто з громадської організації «Громада», інформаційного агентства «Репортер» та ОСОБА_2 у рівних частинах 120 000,00 грн, тобто з кожного по 40 000,00 грн, на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд дійшов висновку, що поширена відповідачами вищевказана інформація стосовно позивача є негативною, не відповідає дійсності, є образливою для позивача, ганьбить і порочить його честь, гідність і ділову репутацію. 
Суд погодився з доводами представника позивача про завдання моральна шкоди, яка полягає у його душевних стражданнях, які він зазнав, внаслідок поширення відповідачами недостовірної негативної інформації про нього, яка принижує її честь, гідність і ділову репутацію.
Врахувавши тяжкість і тривалість моральних страждань, яких зазнав позивач, ступінь вини відповідачів у спричиненні позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції задовольнив вимогу про відшкодування моральної шкоди позивачеві у розмірі 120 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року скасовано, ухвалено нове, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недостовірною інформацію стосовно ОСОБА_1 , поширену в мережі Інтернет на вебсайтах за такими адресами:
- ІНФОРМАЦІЯ_11 громадською організацією «Громада» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …»;
- ІНФОРМАЦІЯ_13 
інформаційним агентством « Репортер » у відеосюжеті до статті « ІНФОРМАЦІЯ_12 », що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …» (починаючи з 2 хв. 43 сек.).
Зобов`язано ГО «Громада» протягом місяця від дня набрання даною постановою суду чинності за власний рахунок спростувати поширену нею недостовірну інформацію у статті: «ІНФОРМАЦІЯ_9», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …» шляхом публікації відповідної інформації про її спростування на відповідному ресурсі під заголовком « Спростування », на тому ж місці шпальт.
Зобов`язано ІА «Репортер» та ОСОБА_2 протягом місяця від дня набрання даною постановою суду чинності за власний рахунок спростувати поширену ними вищевказану недостовірну інформацію у відеосюжеті до статті « АДРЕСА_1 », що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …» (починаючи з 2 хв. 43 сек.) шляхом оприлюднення інформації про її спростування на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування».
Стягнуто з ГО «Громада» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. Стягнуто з ІА «Репортер» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження ГО «Громада» в статті, розміщеній на вебсайті мережі Інтернет « Общественная организация Килийского района Одесской области « Громада », веб-адреса  ІНФОРМАЦІЯ_11  : «ІНФОРМАЦІЯ_9» щодо «… існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , створеного на базі ТОВ «Титан», яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…», які не підтверджені достатньою фактичною підставою, без надання доказів такого звинувачення, не можуть розглядатися як оціночні судження.
Ці судження щодо існування організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається рейдерськими захопленнями, не підтверджені достатньою фактичною підставою та за її відсутності вважаються такими, що виходять за належні межі.
Поширені Громадською організацією «Громада» на своєму вебсайті у мережі Інтернет відомості стосовно ОСОБА_1 , які містять ознаки кримінального правопорушення, є дифамаційними.
Висловлювання відповідача ОСОБА_2 у відеосюжеті до статті ІА « Репортер », веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_13, які до теперішнього часу знаходяться на цьому сайті, під назвою:« АДРЕСА_1 » стосовно «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …», являють собою очевидно дифамаційні ствердження на певну злочинну діяльність групи осіб, яку очолює ОСОБА_1 , з посиланням на злочин, скоєний в Кілійському районі.
Визначеність фактів, які згадані в статті та висловлені у відеосюжеті, є достатніми для того, щоб їх вважати дифамаційними стосовно позивача, беручи до уваги, що факти, на які йдуть посилання, можуть бути предметом доведення.
Таким чином, факти, висловлені ОСОБА_2 у відеосюжеті ІА « Репортер », вебадреса  ІНФОРМАЦІЯ_13,  до статті: « АДРЕСА_1 » стосовно «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …», які є дифамаційними та продовжують розповсюджуватися інформаційним телеканалом « Репортер », завдають шкоди честі, гідності, діловій репутації позивача ОСОБА_1 .
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове - про відмову в позові.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
07 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до розпорядження від 15 квітня 2020 року № 1097/0/226-20 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до пунктів 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, щооскаржуване судове рішення є неправомірним, постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
ОСОБА_2 зазначив, що інформація, яку просить спростувати позивач, є оціночними судженнями. Відмовляючи у клопотанні про допит свідків, суд позбавив його, як відповідача у справі можливості довести відсутність наклепу на позивача та відсутність самого факту поширення недостовірної інформації, оскільки в такій категорії справ тягар доказування лежить саме на відповідачеві.
ОСОБА_2 вважає, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги факт порушення його процесуальних прав судом першої інстанції та позбавив можливості надати пояснення, докази під час розгляду справи, розглянувши справу без його участі.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у листопаді 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24 вересня 2014 року на вебсайті мережі Інтернет « Общественная организация Килийского района Одесской области « Громада » (веб-адреса  ІНФОРМАЦІЯ_11 ) була розміщена стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_9», у якої зазначені наступні відомості: «…про існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1), яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…», «…безкарність та вседозволеність злочинного угрупування ОСОБА_1 , призвела спочатку: до залякування нашого голови та активних членів організації, спричинення легких тілесних пошкоджень, а 01 вересня 2014 року призвело до показного серед білого дня нахабного вбивства ОСОБА_3 - голови «Громада»..».
ІНФОРМАЦІЯ_1 на вебсайті мережі Інтернет « Общественная организация Килийского района Одесской области «Громада» було розповсюджене відео прес-конференції ГО «Громада» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10», на якому ОСОБА_2 серед інших учасників звинувачує ОСОБА_1 у причетності до вбивства голови ГО «Громада» ОСОБА_3 
ІНФОРМАЦІЯ_7 на сайті ІА « Репортер » ( ІНФОРМАЦІЯ_13)  опубліковано статтю « АДРЕСА_1 », що супроводжувалась відеоматеріалом, на якому ОСОБА_2 заявляє про причетність ОСОБА_1 до вбивства громадського діяча.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 жовтня 2018 вбачається, що ІА «Репортер», ідентифікаційний код юридичної особи 22448563, місцезнаходження: 65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд. 25 змінило своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний телеканал "Репортер", ідентифікаційний код юридичної особи 22448563, місцезнаходження: 65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд.25, не перебуває в процесі припинення.
Засновниками ГО «Громада» є ОСОБА_6 - представник ГО Кілійського району «Громада» та ОСОБА_2 - відповідач у справі. Головою громадської організації Кілійського району «Громада» зареєстрований ОСОБА_3 , який помер у 2014 році.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 жовтня 2018 року ГО «Громада», ідентифікаційний код юридичної особи 36837380, місцезнаходження: 68303, Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Леніна, буд. 10, кв. 3, не перебуває в процесі припинення. Веб-сайт ГО «Громада» ІНФОРМАЦІЯ_11 заблокований (зупинений), - за даними UAhosting .com. ua - реєстрація доменів та хостинг в Україні, можливі причини блокування: відсутня оплата за продовження послуг; порушені правила хостингу.
Таким чином, зазначені відповідачі є належними відповідачами у справі.
Суд встановив, що негативні висловлювання відповідача ОСОБА_2 , які містяться у відеоматеріалах, що розміщені на вебсайті мережі Інтернету « Общественная организация Килийского района Одесской области «Громада» ІНФОРМАЦІЯ_1 та на вебсайті ІА «Репортер» 06 вересня 2014 року , не можна вважати оціночними судженнями.
Так, твердження відповідача ОСОБА_2 у відеосюжеті до статті «Зародки нового князівства чи нова « гаряча точка »?» щодо «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_1 …», на думку суду, констатує та конкретно вказує на існування злочинного утворення, яке очолює конкретна людина. Така інформація може бути перевірена та, відповідно, доведена або спростована шляхом отримання відповіді від компетентних органів про наявність чи відсутність обвинувального вироку суду як стосовно вказаних обставин, так і стосовно конкретної людини. Отже, це твердження відповідача не може бути сприйняте судом як оціночне судження, а є фактичними даними, що можуть бути перевірені.
Тому твердження відповідача - ГО «Громада», в статті на шпальтах вебсайту мережі Інтернет « Общественная организация Килийского района Одесской области «Громада», веб-адреса  ІНФОРМАЦІЯ_11  : 
«ІНФОРМАЦІЯ_9» щодо «… існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , створеного на базі ТОВ «Титан», яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…», які не підтверджені достатньою фактичною підставою, без надання доказів такого звинувачення, не можуть розглядатися як оціночні судження.
Ці судження щодо існування організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_1 , яке займається рейдерськими захопленнями, не підтверджені достатньою фактичною підставою та за її відсутності вважаються такими, що виходять за належні межі.
Поширені ГО «Громада» на шпальтах свого вебсайту у мережі Інтернет відомості відносно ОСОБА_1 , які містять ознаки кримінального правопорушення, є дифамаційними.
Визначеність фактів, які зазначені у статті та висловлюваннями у відеосюжеті, є достатніми для того, щоб їх вважати дифамаційними стосовно позивача, беручи до уваги, що факти, на які йдуть посилання, можуть бути предметом доведення.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.
Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.
Вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції, визначив відмінність між фактичними твердженями та оціночними судженями, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
З аналізу вказаних рішень випливає, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не вмотивовано відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків, не розглядаються судом касаційної інтанції, оскільки предметом оскарження є рішення суду апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги, які є аналогічними доводам касаційної скарги, про розгляд справи по суті без його участі, то суд апеляційної інстанції зазначив, що право на справедливий розгляд судами не порушено, оскільки в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 був присутнім та доповів зміст апеляційної скарги, а суді першої інстанції, в судовому засіданні 14 квітня 2016 року надав суду повні та вичерпні заперечення на позов, тому суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що процесуальних підстав для оголошення чергової перерви у справі немає та завершив 10 листопада 2017 року розгляд справи по суті.
Суд апеляційної інстанції належним чином перевірив доводи апеляційної скарги, виклав мотиви на їх спростування.
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Відповідач не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень щодо публічної особи, оскільки такі висловлювання містять думки та критику дій посадової особи, яка, в свою чергу має право на відповідь та спростування такої інформації.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Верховний Суд встановив, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішенння без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
О. В. Ступак 
В. В. Яремко