ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  917/342/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Ткач І.В., 

за участю секретаря судового засідання Черненка О.В.,

представників учасників справи: 
позивача-1: не з`явився,
позивача-2: не з`явився,
позивача-3: не з`явився,
позивача-4: не з`явився,
позивача-5: не з`явився,
відповідача-1: не з`явився,
відповідача-2: не з`явився,
відповідача-3: не з`явився,
відповідача-5: Сидоренко О.В.,
відповідача-6: не з`явився,
третьої особи-1: Сидоренко О.В.,
третьої особи-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 ,
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019
(головуючий суддя Барабашов С.В., судді Істоміна О.А., Пелипенко Н.М.)
та рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019
(суддя Пушко І.І.)
у справі №917/342/17
за позовом 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 ,
до 1) ОСОБА_6 , 2) ОСОБА_7 , 3) ОСОБА_8 , 4) ОСОБА_9 , 5) ОСОБА_10 , 6) ОСОБА_11 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус", 2) реєстратор реєстраційної служби Миргородського міського управління юстиції Полтавської області 
про стягнення (відшкодування) вартості часток майна при припиненні діяльності КП "МП "Мрія"

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до господарського суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про стягнення з відповідачів солідарно: на користь ОСОБА_2 123875,00 грн, на користь ОСОБА_1 123875,00 грн, на користь ОСОБА_5 247750,00 грн, на користь ОСОБА_3 247750,00 грн, на користь ОСОБА_4 247750,00 грн.
2.          Позов мотивований тим, що позивачам заподіяна шкода у зазначених розмірах через невиплату вартості майна, пропорційної їх участі в статутному фонді Колективного підприємства "МП "Мрія", адже на момент його припинення позивачі були незаконно виключені з числа учасників КП "МП "Мрія" та, як наслідок, не були дотримані їх переважні права на купівлю часток, відчужених ОСОБА_10 . Позивачі вважають відповідачів як учасників КП "МП "Мрія" на момент його припинення вигодоотримувачами від припинення КП "ПМ "Мрія" без виконання вимог пункту 9.1 Статуту. При цьому позивачі вважають неможливим поновлення своїх прав, зважаючи на припинення КП "МП "Мрія" шляхом реорганізації в ТОВ "ПАЖЖ" та невключення зобов`язань перед позивачами до відповідного передавального акту.
Хід розгляду справи 
3.          Рішенням Господарського суду Полтавської області від 22.08.2017, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2017, у задоволенні позову відмовлено. 
4.          Постановою Верховного Суду від 18.07.2018 зазначені рішення та постанова скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
5.          Рішенням Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019, закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_9 на підставі пункту 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині вимог у позові відмовлено. 
6.          Судові рішення мотивовані тим, що неправомірне виключення позивачів з КП "МП "Мрія" вчинене загальними зборами як органом цього підприємства, а не відповідачами як фізичними особами, тому відповідальність за такі дії має нести КП "МП "Мрія" або його правонаступник. При цьому суди врахували, що ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 не були учасниками КП "МП "Мрія" на момент ухвалення рішення про виключення позивачів з КП "МП "Мрія". Водночас суди встановили, що КП "МП "Мрія" має правонаступника - ТОВ "Пермус", та відхилили доводи позивачів про втрату ними можливості для поновлення їх корпоративних прав як учасників КП "МП "Мрія".
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
7.          Позивачі подали касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а позов задовольнити. 
8.          Позивачі заперечують проти висновку судів першої та апеляційної інстанцій про те, що визначені ними відповідачі не є належними, а належним відповідачем мало би бути ТОВ "Пермус" як повний правонаступник прав та обов`язків КП "МП "Мрія".
9.          Позивачі вважають, що висновок судів про повне правонаступництво ТОВ "Пермус" щодо прав та обов`язків КП "МП "Мрія" суперечить висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 18.07.2018 у цій справі, тоді як у судових рішеннях у інших справах обставини повного чи сингулярного правонаступництва ТОВ "Пермус" не досліджувались. 
10.          Позивачі наголошують, що у передавальному акті КП "МП "Мрія" не було зазначено обов`язків перед позивачами, які б передавались правонаступнику, тому права і обов`язки від КП "МП "Мрія" до ТОВ "ПАЖЖ" були передані частково з огляду на положення статті 107 Цивільного кодексу України. 
11.          На думку позивачів, суди помилково ототожнили збори засновників КП "МП "Мрія" з діями юридичної особи за законом, що здійснює від її імені керівництво підприємства - директор, адже рішення зборів засновків чинні лише для підприємства та обов`язкові для виконання його керівником чи ліквідатором. Позивачі зазначають, що збори засновників є зборами фізичних осіб, тому вони правильно звернулися з позовом саме до фізичних осіб. 
12.          Крім того, Позивачі вважають, що вигода відповідачів від порушення прав позивачів (зокрема невключення позивачів у число учасників ТОВ "ПАЖЖ" та ТОВ "Пермус" після поновлення судами їх прав у КП "МП "Мрія") полягає в тому, що відповідачі збільшили свої долі в статутному фонді за рахунок часток, належних позивачам. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
13.          Інші учасники справи в установлений Судом термін відзиви на касаційну скаргу не надали. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
14.          20 грудня 2000 року була здійснена державна реєстрація Малого підприємства "Мрія" з організаційно-правовою формою колективне підприємство.
15.          Згідно зі статтею 8.1 Статуту КП "МП "Мрія" (у редакції зі змінами від 11.12.2013) його засновниками (учасниками) були, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (позивачі), кожна з яких володіла часткою в розмірі 1,25% від статутного фонду.
16.          30 травня 2014 року відбулися загальні збори засновників КП "МП "Мрія" (далі - Збори), на яких було прийняте рішення про виключення з числа засновників підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (позивачі) та про виплату їм протягом 2014 року коштів у розмірі 500 грн кожній. Зазначене рішення Зборів приймалося за участю: ОСОБА_8 з часткою 79,80%, ОСОБА_10 з часткою 12,70%, ОСОБА_9 з часткою 1,25%.
17.          Сторони визнали, що на виконання рішення Зборів у частині виплати кожному з позивачів по 500 грн (виходячи з вартості номінальної вартості частки у статутному фонді) КП "МП "Мрія" перерахувало грошові кошти через підприємство Укрпошти на поштові адреси позивачів. Позивачі повідомили КП "МП "Мрія" претензіями про відмову від отримання зазначених 500 грн. 
18.          9 вересня 2014 року ОСОБА_10 уклала договори №№ 1 , 2, 3 (далі - Договори) щодо продажу часток у статутному капіталі КП "МП Мрія" у розмірі 1,25% статутного капіталу на користь кожного з покупців - ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 
19.          Відповідно до пунктів 4.3 Договорів перехід права власності на частку, що складає 1,25% (500 грн) статутного капіталу, та перехід корпоративних прав від продавця до покупця відбувається в момент укладення та підписання договору.
20.          Зборами засновників КП "МП "Мрія" 22 вересня 2014 року прийняте рішення, оформлене протоколом №35, про припинення КП "МП "Мрія" шляхом реорганізації (перетворення) в товариство з обмеженою відповідальністю (протокол №35 від 22.09.2014).
21.          Зборами засновників КП "МП "Мрія" 30 листопада 2014 року прийняте рішення, оформлене протоколом №37, про реорганізацію КП "МП "Мрія" в товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та затверджений передавальний акт (баланс) від 30.11.2014.
22.          Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" є правонаступником КП "МП "Мрія" та має той же ідентифікаційний код.
23.          Зборами засновників ТОВ "ПАЖЖ" 2 березня 2015 року прийняте рішення, оформлене протоколом №7, про реорганізацію ТОВ "ПАЖЖ" шляхом його злиття з Приватним підприємством "Таліон" та про утворення внаслідок злиття нового Товариства з обмеженою відповідальністю "Пермус", про передачу якому від ТОВ "ПАЖЖ" майна складений передавальний акт від 10.08.2015.
24.          Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус" є правонаступником ТОВ "ПАЖЖ" та ПП "Таліон", які припинилися як юридичні особи внаслідок реорганізації у формі злиття.
25.          Рішеннями Господарського суду Полтавської області від 29.04.2015 у справі №917/333/15 і від 13.10.2015 у справі №917/2292/14, які набрали законної сили, визнано недійсним друге рішення Зборів щодо виключення зі складу учасників КП "МП "Мрія" ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , (рішення у справі №917/333/15) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (рішення у справі №917/2292/14). Підставами для визнання недійсним рішення Зборів стало порушення порядку повідомлення позивачів про проведення Зборів.
26.          При цьому рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.04.2015 замінено відповідача з КП "МП "Мрія" на його правонаступника ТОВ "Пермус".
27.          Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.11.2016 у справі №917/2014/15 переведені права та обов`язки покупців за Договорами на ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (позивачі) з огляду на порушення при укладенні Договорів переважних прав зазначених осіб за купівлі частки. 
Позиція Верховного Суду
28.          Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Розгляд господарськими судами наведеної категорії спорів був також передбачений пунктом 4 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент звернення з позовом у справі. 
29.          За наведеним у статті 167 Господарського кодексу України визначенням, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
30.          Зокрема, пункт 9.1 Статуту КП "МП "Мрія" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачав, що при вибутті зі складу засновників підприємства виплачується вартість майна пропорційна його [засновника] частці в статутному фонді. 
31.          Порядок ліквідації юридичної особи врегульований статтею 111 Цивільного кодексу України, на підставі частини 12 якої майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом.
32.          При цьому частина 1 статті 104 Цивільного кодексу України розмежовує поняття ліквідації та реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) як форми припинення юридичної особи. На відміну від ліквідації, що не передбачає правонаступництва, у разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 
33.          Зокрема, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми; у разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи (ст. 108 Цивільного кодексу України). А в разі злиття суб`єктів господарювання усі майнові права та обов`язки кожного з них переходять до суб`єкта господарювання, що утворений внаслідок злиття.
34.          Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення врегульований статтею 107 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями якої після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), які мають містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.
35.          Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
36.          Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 Цивільного кодексу України. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України), ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу (ст. 609 ЦК України). 
37.          Згідно з частинами 1, 2 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.
38.          При цьому юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом (ч.ч. 1-3 ст. 96 ЦК України).
39.          Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорення. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
40.          Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
41.          Так, частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України передбачене право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування, а також обов`язок учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. 
42.          Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України до збитків віднесено: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Положення наведеної норми кореспондуються з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України, яка передбачає включення до складу збитків, що підлягають відшкодування особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, вартості втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначеної відповідно до вимог законодавства.
43.          При цьому майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).
44.          Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
45.          Відповідно до статті 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
46.          Водночас для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка (рішення, дії чи бездіяльність) завдавача шкоди; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками (збитки мають бути наслідком саме протиправної поведінки завдавача шкоди, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого потерпілого або третіх осіб); вина правопорушника. 
47.          Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають зазначеного прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.
48.          Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачі звернулись до господарського суду за захистом своїх корпоративних прав у КП "МП "Мрія", які вони вважають порушеними через невиплату вартості майна, пропорційної їх участі в статутному фонді КП "МП "Мрія". При цьому факт порушення своїх корпоративних прав та спричинення збитків позивачі пов`язують з прийняттям рішення Зборів. 
49.          Протиправність рішення Зборів у частині виключення позивачів зі складу учасників КП "МП "Мрія" у зв`язку з порушенням порядку повідомлення їх про проведення Зборів встановлена відповідними судовими рішеннями у справах №917/333/15 і №917/2292/14. 
50.          Однак з огляду на положення статей 92, 96 Цивільного кодексу України та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини відповідачі не є тими особами, що порушили права позивачів шляхом прийняття рішення Зборів. 
51.          Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , не були учасниками КП "МП "Мрія" станом на 30 травня 2014 року та не брали участь у Зборах, а брали участь у загальних зборах засновників КП "МП "Мрія" щодо реорганізації цього підприємства, які не були визнані недійсними. Водночас ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 брали участь у прийнятті рішень щодо реорганізації КП "МП "Мрія", а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 - у прийнятті рішення Зборів саме як члени колегіального органу - загальних зборів засновників КП "МП "Мрія".
52.          Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що порушення корпоративних прав позивачів через виключення їх із числа засновників КП "МП "Мрія" 30 травня 2014 року було здійснене саме КП "МП "Мрія" в особі його органу - загальних зборів підприємства, а не відповідачами як фізичним особами від власного імені. Тому відповідальність за можливу шкоду, спричинену прийняттям такого рішення, має покладатися на КП "МП "Мрія" або його правонаступників. 
53.          Суд вважає безпідставними доводи позивачів про помилкове ототожнення судами зборів засновників КП "МП "Мрія" з діями юридичної особи за законом, які, на думку позивачів, вчиняє від її імені лише директор, тоді як рішення зборів засновників чинні лише для підприємства та обов`язкові для виконання його керівником чи ліквідатором. Наведені аргументи не відповідають положенням статті 92 Цивільного кодексу України та Статуту КП "МП "Мрія" і засновані на хибному тлумаченні поняття органів управління юридичної особи, які формують і виражають її волю з урахуванням встановленої законодавством і статутом структури та компетенції, у зв`язку з чим дії таких органів визнаються діями самої юридичної особи. При цьому Суд звертає увагу, що рішення як загальних зборів учасників (засновників), так і інших органів юридичної особи (у тому числі директора як одноосібного виконавчого органу) за своєю правовою природою є актами ненормативного характеру, які зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. 
54.          Також Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачі не є боржниками у зобов`язаннях з виплати позивачам на підставі пункту 9.1 Статуту КП "МП "Мрія" вартості майна, пропорційної їх часткам в статутному фонді, в разі їх вибуття зі складу засновників підприємства. Відповідний обов`язок виникає у самого підприємства, тому згідно з частиною 3 статті 96 Цивільного кодексу України  з урахуванням положень Статуту КП "МП "Мрія" відсутні підстави для покладення відповідальності за його невиконання на учасників (засновників) цієї юридичної особи. 
55.          Крім того, Суд відхиляє аргументи позивачів про те, що вигода відповідачів від порушення прав позивачів (зокрема невключення позивачів у число учасників ТОВ "ПАЖЖ" та ТОВ "Пермус" після поновлення судами їх прав у КП "МП "Мрія") полягає в тому, що відповідачі збільшили свої долі в статутному фонді за рахунок часток, належних позивачам, з огляду на наступне. 
56.          Суд враховує, що спір у даній справі не стосується витребування з володіння часток або відшкодування відповідачами вартості безпідставно набутих ними часток позивачів через неможливість їх повернення в натурі, і обставини такого набуття судами не встановлені, тоді як виключення особи зі складу учасників (засновників) юридичної особи не має безпосереднім наслідком переходу права на її частку до іншого учасника. 
57.          Разом з тим Суд вважає слушними висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо відхилення доводів позивачів про втрату ними можливості для поновлення їх корпоративних прав у зв`язку з тим, що припинення КП "МП "Мрія" є тією перешкодою, яку неможливо усунути в контексті порушень прав позивачів, допущених відповідачами та ліквідатором при ухваленні рішення про ліквідацію і проведенні процедури ліквідації КП "МП "Мрія". Адже з встановлених судами обставин вбачається, що припинення КП "МП "Мрія" відбулось не шляхом ліквідації, а шляхом реорганізації, внаслідок якої відбувається передання усього майна, прав та обов`язків правонаступникам. 
58.          Суд не приймає до уваги аргументи позивачів про часткове правонаступництво ТОВ "Пермус" щодо прав та обов`язків КП "МП "Мрія", адже вони суперечать вимогам статей 104, 108 Цивільного кодексу України та по суті зводяться до встановлення судом касаційної інстанції інших обставин, ніж встановлені судами попередніх інстанцій, що не входить до визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду справи.
59.          Так, на підставі дослідження наданих учасниками справи доказів у їх сукупності, зокрема чинних рішень загальних зборів засновників КП "МП "Мрія" і ТОВ "ПАЖЖ" щодо реорганізації,  відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з урахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями у справах №917/2292/14, №917/471/14, суди з`ясували, що припинення КП "МП "Мрія" здійснено шляхом реорганізації у формі перетворення на ТОВ "ПАЖЖ", тобто відбулась лише зміна організаційно-правової форми юридичної особи з переходом усіх прав та обов`язків КП "МП "Мрія" до ТОВ "ПАЖЖ" відповідно до вимог статті 108 Цивільного кодексу України. Припинення ТОВ "ПАЖЖ" здійснено шляхом реорганізації у формі злиття з ПП "Таліон", у зв`язку з чим усі права та обов`язки зазначених юридичних осіб відповідно до вимог частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України перейшли до ТОВ "Пермус" як суб`єкта господарювання, утвореного внаслідок злиття. 
60.          При цьому щодо доводів позивачів про відсутність зазначення у передавальному акті КП "МП "Мрія" про передання правонаступнику обов`язків перед позивачами Суд враховує, що згідно з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами у передавальному акті від 30.11.2014 зазначено про правонаступництво ТОВ "ПАЖЖ" щодо усього майна, прав та обов`язків МП "КП "Мрія". 
61.          Водночас Суд звертає увагу, що незазначення відповідно до вимог частини 2 статті 107 Цивільного кодексу України у передавальному акті про правонаступництво щодо певного зобов`язання юридичної особи не є підставою для припинення такого зобов`язання згідно з положеннями глави 50 цього Кодексу та звільнення правонаступника від обов`язку з його виконання. Адже припинення зобов`язання відбувається внаслідок припинення кредитора чи боржника лише у формі ліквідації, а незазначення про зобов`язання у передавальному акті при реорганізації не свідчить про виконання такого зобов`язання, неможливість його виконання через обставини, за які жодна із сторін не відповідає, тощо.
62.          Суд відхиляє посилання позивачів на невідповідність твердження судів першої та апеляційної інстанцій про повне правонаступництво ТОВ "Пермус" щодо прав і обов`язків КП "МП "Мрія" висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 18.07.2018. Адже відповідно до встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду справи висновки касаційної інстанції щодо правильного чи неправильного застосування норм матеріального та процесуального права засновані саме на обставинах, встановлених судами першої та апеляційної інстанції, судові рішення яких переглядаються. Зокрема, зі змісту наведеної постанови вбачається, що при її ухваленні Верховний Суд виходив із встановлення судами попередніх інстанцій обставин наявності у діях відповідачів складу цивільного правопорушення. При цьому зазначення про сингулярне (часткове) правонаступництво ТОВ "Пермус" щодо КП "МП "Мрія" викладено серед інших обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та за своїм змістом не є висновком Верховного Суду щодо застосування норм права. 
63.          Водночас саме порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, стали підставою для скасування зазначеною постановою Верховного Суду від 18.07.2018 судових рішень попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд для перевірки наявності передбачених статтею 1190 ЦК України підстав для солідарної відповідальності відповідачів, розміру заподіяної позивачам внаслідок порушення їх корпоративних прав шкоди тощо. 
64.          Зважаючи на положення статті 316 Господарського процесуального кодексу України, наведені вказівки суду касаційної інстанції є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, однак не є вказівками щодо достовірності чи недостовірності, переваги наявних у справі доказів, щодо застосування конкретних норм матеріального права, а також щодо прийняття конкретного рішення за результатами нового розгляду справи. При новому розгляді справи суд повинен прийняти законне і обґрунтоване рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, оцінивши надані учасниками справи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. 
65.          Отже, встановивши при новому розгляді справи обставини, які свідчать про відсутність підстав для притягнення відповідачів як фізичних осіб до відповідальності (у тому числі солідарної) у вигляді відшкодування збитків за протиправне виключення позивачів зі складу засновників КП "МП "Мрія" та порушення у зв`язку з цим їх корпоративних прав, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, заявлених до відповідачів.
66.          З огляду на викладене Суд відхиляє заперечення позивачів проти висновку судів першої та апеляційної інстанцій про те, що визначені ними відповідачі не є належними, а належним відповідачем мало би бути ТОВ "Пермус" як правонаступник прав та обов`язків КП "МП "Мрія".
67.          Також Суд враховує, що позивачі при зверненні з касаційною скаргою не навели жодних заперечень щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України в частині позовних вимог до ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
68.          Звертаючись з касаційною скаргою, позивачі не довели неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених судами обставин, не спростували висновки суду.
69.          Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Полтавської області від 12.02.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №917/342/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    О. Кролевець

Судді                                                                                                 Н. Губенко

                                                                                                               І. Ткач