Номер провадження: 22-ц/813/3744/20 
Номер справи місцевого суду: 504/2660/19
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2020                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа - Новодофінівська сільська рада Лиманського району Одеської області, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року у складі судді Доброва П.В.,
в с т а н о в и в:
05.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Новодофінівська сільська рада Лиманського району Одеської області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, який полягає у праві проходу та проїзду на автомобільному та іншому транспорті, праві прокладання та експлуатації ліній електропередачі, газопроводів, водопроводів, трубопроводів, водовідведення щодо земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723) та земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720), що належать на праві власності ОСОБА_2 ; поновлення на користь ОСОБА_1 права проходу та проїзду на автомобільному та іншому транспорті до належної їй земельної ділянки АДРЕСА_1 загальною площею 0,0133, кадастровий номер 5122783900:03:001:0825, через земельні ділянки № НОМЕР_2 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723) та № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720), шляхом влаштування доступу ОСОБА_1 до своєї земельної ділянки за рахунок ОСОБА_2 .
Одночасно ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила заборонити ОСОБА_2 вчиняти певні дії, а саме: замовляти, розробляти та погоджувати проектно-технічну, проектно-кошторисну та іншу документацію щодо земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723) та земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720), отримувати дозволи, погодження тощо відносно вищевказаних земельних ділянок та розташованих на них будівель, здійснювати проектування, нове будівництво та/або реконструкцію розташованих на них будівель; заборонити Новодофінівській сільській раді Лиманського району Одеської області надавати дозвіл на виготовлення та затвердження проектної, технічної, проектно-технічної документації щодо земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723), земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720), та розташованих на них будівель; заборонити Відділу містобудування та архітектури Лиманської райдержадміністрації Одеської області та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області погоджувати документацію, реєструвати декларацію (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723), земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720), та розташованих на них будівель. 
Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 задоволено повністю. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала не містить жодного посилання на докази, якими б підтверджувалося можливе невиконання майбутнього рішення суду. Таких доказів не надав і позивач. Суд не з`ясував чи наявний дійсний спір між сторонами, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Твердження про необхідність вжиття заходів забезпечення позову прийнято судом як припущення, без будь-якого обґрунтування. Зазначений вид забезпечення позову не є адекватним та співмірним. Оскаржена ухвала позбавляє відповідача права на покращення житлових умов шляхом проведення реконструкції будівель, навіть якщо така реконструкція не призведе до фактичної зміни розміру цих будівель. 
23.01.2020 ОСОБА_1 надала суду пояснення щодо апеляційної скарги, в яких просила відмовити у її задоволенні, а ухвалу – залишити без змін. 
03.04.2020 ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю та представника.
26.05.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.
Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вирішив здійснювати розгляд справи за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Всупереч вимогам п.3ч.1ст.260 ЦПК України ухвала суду не містить мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків про можливість задоволення заяви, фактично ухвала відтворює зміст норм ЦПК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, проте не містить аналізу вимог заяви та висновків по суті викладеного питання. 
Згідно частини 2 статті 149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Необхідність вирішення цих питань випливає і з положень статтей 11, 12 ЦПК, за змістом яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та рівноправності сторін, а суд зобов`язаний створити умови, за яких дотримувався б необхідний баланс їхніх процесуальних прав та обов`язків, та сприяти учасникам процесу в реалізації ними їх прав.
Отже, забезпечення позову є сукупністю процесуальних дій, які гарантують позивачу виконання рішення суду в разі задоволення його позову та обмежують, насамперед, права відповідача на розпорядження спірним майном на час розгляду та виконання такого рішення.
Способи забезпечення позову, які передбачені частиною 1 статті 150 ЦПК, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК позов може бути забезпечено, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. 
Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення. 
Заходи забезпечення позову, як правило, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК).
Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову (стаття 151 ЦПК) свідчать про те, що вона повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 Постанови N 9 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 2 грудня 2006 року).
При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0723) та земельна ділянка № НОМЕР_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0720).
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5122783900:03:001:0825).
Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виник спір щодо користування земельними ділянками АДРЕСА_2 НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 НОМЕР_1 , який позивач просить вирішити в судовому порядку шляхом встановлення безоплатного земельного сервітуту, який полягає у праві проходу та проїзду, праві прокладання та експлуатації ліній електропередачі, газопроводів, трубопроводів, водовідведення щодо вказаних земельних ділянок.
В заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що у разі здійснення відповідачем під час розгляду справи будь-яких перебудов, перепланувань нового будівництва буде існувати загроза неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. У зв`язку з чим просила заборонити відповідачу замовляти, розробляти та погоджувати проектно-технічну, проектно-кошторисну та іншу документацію щодо земельних ділянок, отримувати дозволи, погодження тощо відносно земельних ділянок відповідача та розташованих на них будівель, здійснювати проектування, нове будівництво та/або реконструкцію розташованих на них будівель, а також заборонити Новодофінівській сільській раді Лиманського району Одеської області надавати дозвіл на виготовлення та затвердження проектної, технічної, проектно-технічної документації щодо земельних ділянок та розташованих на них будівель, заборонити Відділу містобудування та архітектури Лиманської райдержадміністрації Одеської області та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області погоджувати документацію, реєструвати декларацію (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо земельних ділянок та розташованих на них будівель. 
Проте, яким чином розроблення документації, надання дозволів на її виготовлення та затвердження, а також погодження документації щодо будівництва може вплинути на виконання рішення про встановлення сервітуту, або на ефективність захисту порушених прав позивача, в заяві про забезпечення позову не зазначено.
Не встановлено таких обставин і судом.
Водночас обмеження щодо прав на земельній ділянки та можливості здійснювати будівництво є суттєвими та такими, що є неспівмірними із вимогами позову.
Між сторонами виникли відносини з приводу прав на чужі речі, які можуть бути вирішені судом. 
За доводами позовної заяви та долучених копій фотографій відповідачка ОСОБА_2 влаштувала паркан по межі належних їй ділянок, право на що заперечується ОСОБА_1 . 
На час забезпечення позову докази існування у ОСОБА_1 прав на чуже майно попереднього власника в обсязі прав не лише на прохід через земельну ділянку, але ї проїзд через неї всіма видами транспорту, до заяви не долучені, при цьому вжиті заходи забезпечення позову обмежують власника майна ОСОБА_2 у праві користування та розпорядження майном в такий спосіб, який суперечить змісту сервітуту з огляду на приписи ч.5ст.403 ЦК України, адже сервітут не може позбавити власника майна, щодо якого він встановлений, права користування та розпорядження цим майном.
Заборона здійснювати реконструкцію будівель обмежує право ОСОБА_2 на поліпшення майна, а невизначене коло обмежень у виготовленні будь – якої документації щодо земельних ділянок, є обмеженням не лише в будівництві, а й інших правах власника земельної ділянки, незалежно від здійснення будівництва на них.
Незважаючи на те, що предметом спору є право користування чужим майном, шляхом забезпечення позову у спосіб, вжитий судом, позивач до вирішення спору по суті отримує перевагу в обсязі прав порівняно із правами власника сусідньої земельної ділянки.                        Заборона на вчинення дій адресована Відділу містобудування та архітектури Лиманської райдержадміністрації Одеської області та Департаменту архітектурно – будівельної інспекції в Одеській області, які не є учасниками справи, водночас останнім заборонено здійснювати дії, віднесені до їх компетенції та повноважень, зокрема перевірку правомірності будівництва у разі, якщо таке здійснюється на території розташування лінії електропередач, зв`язку і трубопроводів, водопостачання тощо. 
За таких обставин ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, вжиті заходи не є співмірними із вимогами позову, тому підлягає скасуванню, із відмовою в задоволенні клопотання з мотивів та підстав, викладених вище. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 серпня 2019 року скасувати. 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 04.06.2020.

Головуючий: 

            Судді: