Ухвала
20 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 686/4394/19
провадження № 61-4363ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,                     Журавель В. І. розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 лютого 2020 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2019 року Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал»(далі - МКП «Хмельницькводоканал») звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 01 лютого 2019 року за централізоване водопостачання у розмірі 640,40 грн, централізоване водовідведення- 1 429,45 грн, всього - 2 069,85 грн та судові витрати.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від                  24 жовтня 2019 року позовні вимоги МКП «Хмельницькводоканал» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МКП «Хмельницькводоканал» борг за надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1 451,63 грн. Вирішено питання про стягнення судового збору.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 лютого 2020 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від                                                          24 жовтня 2019 року залишено без змін.
03 березня 2020 року та 07 березня 2020 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційні скарги, у яких просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову,обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає, касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Зазначена справа є малозначною, оскільки ціна позову в ній становить                       2 069,85 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням встановленого з 01 січня 2020 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» цього показника в                        2 102,00 грн складає 210 200,00 грн (100 х 2 102,00). 
Згідно з висновками Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBACv. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Доводи касаційних скарг та доданих до них матеріалівне містять винятків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційні скарги подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від                          24 жовтня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від                              03 лютого 2020 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                      М. М. Русинчук
                                                                                                                                  Н. О. Антоненко
В. І. Журавель