Дата документу 15.04.2020 Справа № 937/1094/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №937/1094/20                       Головуючий у 1 інстанції Дараган Л.В.
Провадження № 22-ц/807/1465/20 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
15 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання ним позовної заяви до АТ КБ «Приватбанк».
В заяві просив суд в порядку забезпечення позову до подання ним позовної заяви до АТ КБ «ПриватБанк» заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № ZPMOG100000055 від 20 червня 2007 року.
Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким його заяву про забезпечення позову задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що копію оскаржуваної ухвали йому не було направлено відповідно до ч.5 ст. 272 ЦПК України.
Суд першої інстанції не врахував, що причиною його позову є порушення Банком його права іпотекодавця на отримання документів для зняття нотаріусом заборони відчуження майна та державної реєстрації припинення іпотеки, а причиною звернення із заявою про забезпечення позову є передбачення ним можливого залучення Банком третіх осіб, серед яких одним з перших себе про анонсувало АТ «Акцент Банк», що дає обґрунтовані підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, так само як і утруднити чи зробити неможливим ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача і що заявлені заходи забезпечення позову є спів ірними із заявленими позовними вимогами.
АТ КБ «Приватбанк» надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту другого частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.
Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 
Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Як видно із матеріалів справи, іпотекодержателем нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є АТ КБ «ПриватБанк», який як жодних вимог, так і будь-яких намірів заявляти такі вимоги щодо належного заявнику майна не висуває. 
Повідомлення про наявність заборгованості, необхідність її погашення та попередження про можливі вжиті заходи у разі непогашення заборгованості (в тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки) були направленні заявнику зовсім іншою юридичною особою - АТ «Акцент-Банк», до якої (як зазначено в повідомленні) перейшли права вимоги за кредитним та іпотечним договорами. 
В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не зазначає, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
Разом з тим, в заяві про забезпечення позову заявник просить заборонити відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії нерухомого майна. При цьому заявник має намір пред`явити позов до АТ КБ «ПриватБанк» про припинення бездіяльності з боку банку, якою порушається права позивача, шляхом зобов`язання відповідача надати позивачеві документи для зняття заборони нотаріусом заборони відчуження майна, яке було надано відповідачеві за договором іпотеки, та державної реєстрації припинення іпотеки. 
Заявник зазначив, що він вимушена звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду про повернення кватири.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, виходив із того, що відсутні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, так само як і утруднити чи зробити неможливим ефективний захист і поновлення порушених прав та інтересів позивача, заявлені заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що заявником жодних обґрунтувань і правових підстав майбутнього позову позивач не зазначив, а відтак відсутня можливість встановити, чи є прямий зв`язок між майбутніми вимогами та способом забезпечення позову. 
Колегія суддів погоджуються з таким висновком. Крім того, слід зазначити, що позивач не надав до апеляційної скарги доказів подання позову відповідно до ч.4 ст. 152 ЦПК України.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, її обґрунтування та додані до неї матеріали у їх сукупності, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вид пропонованого забезпечення позову, та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви .
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду. 
Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Повний текст судового рішення складено 22 квітня 2020 року.

Головуючий

Судді: