ПОСТАНОВА
Іменем України

28 травня 2020 року 
Київ
справа №826/8369/15
адміністративне провадження №К/9901/34488/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Смоковича М. І., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року (головуючий суддя - Літвінова А.В.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року (головуючий суддя - Грибан І.О., судді - Беспалов О.О., Парінов А.Б.) 
у справі № 826/8369/15
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві,
третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві 
про зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В травні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві (далі - відповідач, УДВС ГУЮ у м.Києві), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУПФУ в м. Києві), в якому просив:
зобов`язати управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, прийняти до обліку постанову Вищого адміністративного суду України №К-60154/09, К-1727/10 від 26.01.2011 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та забезпечити виплату різниці недоплачених коштів ОСОБА_1 у відповідності до діючої статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 з урахуванням змін прожиткового мінімуму в Україні. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій  
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015, в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.04.2016 судові рішення по справі скасовані зі скеруванням справи на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. 
Згідно ухвали Вищого адміністративного суду від 20.04.16 судові рішення по справі скасовані зі скеруванням справи на новий розгляд з огляду на те, що судами не з`ясовано, чи правомірно проведено перерахунок і виплати різниці недоплаченої пенсії позивачу як дитині війни з урахуванням положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, за результатами нового судового розгляду, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки у виконавчому документі не зазначено кінцевої дати, за якою боржник зобов`язаний вчинити певні дії, а вказана лише дата початку вчинення відповідних дій, у будь-якому разі існує певний період у часі, що розглядався судом як спірний, тобто період часу, за який суд встановив наявність порушеного права і який фактично закінчився ухваленням судового рішення у справі. Відтак, перерахунок пенсії та виплату різниці недоплачених коштів відповідно до рішення в адміністративній справі №12/471 виконано в повному обсязі. Оскільки органу стягнення надано інформацію щодо повного виконання виконавчого документа, у нього були відсутні підстави згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014, для внесення даних про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
11 жовтня 2017 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначені рішення судів та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що судовими рішеннями по адміністративній справі №12/471 не обмежено кінцевий період щодо якого має бути здійснений перерахунок та вказує на неправомірність виплати з листопада 2011 року надбавки в іншому розмірі ніж визначено Законом. Вважає, що йому має виплачуватися надбавка як дитині війни саме у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" по даний час, про що ним було надано до матеріалів справи відповідний розрахунок (а.с.116). Крім того, скаржник стверджує, що оскільки належні йому виплати мали визначатися виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії йому повинен в подальшому також мав проводитись із урахуванням нового розміру мінімальної пенсії за віком, однак йому з 22.07.2009 та в подальшому надбавка до пенсії пенсійним органом виплачувалася без урахування зміни прожиткового мінімуму. Крім того, скаржник також зауважив, що невиконання судового рішення у справі №12/471 визнав також і Європейський Суд з прав людини у справі «Денисов проти України», заява № 37272/14
Відповідачем відзиву чи заперечення на вказану касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.  
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2009 у справі №12/471 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа - Управління Служби безпеки України, про зобов`язання вчинити певні дії щодо перерахунку пенсії позов задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та забезпечити виплату різниці недоплачених коштів з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 у відповідності до діючої статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19.12.2006 з урахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно змісту постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.07.2009 №12/471 позивач звертався до суду, в тому числі, і з вимогою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві після перерахунку пенсії за позовними вимогами виплачувати її у подальшому з урахуванням всіх вказаних надбавок.
В задоволенні вказаної вимоги судом було відмовлено з огляду на те, що позовна вимога стосовно зобов`язання відповідача після перерахунку пенсії за позовними вимогами виплачувати її у подальшому з урахуванням всіх вказаних надбавок є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Позовна вимога стосовно подальшого проведення перерахунку та виплати пенсії не може бути задоволена, оскільки законодавство України, правовий порядок щодо цього має тенденцію змінюватись, а суд не має можливості передбачити положення законів, які будуть діяти в майбутньому.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2009 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та забезпечити виплату різниці недоплачених коштів з 22 травня 2008 року у відповідності до діючої статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» скасовано та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та забезпечити виплату різниці недоплачених коштів з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у відповідності до діючої статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» й в іншій частині постанова залишена без змін.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 26.01.2011 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2009 змінено, скасовано її в частині зазначення кінцевого строку - 31.12.2008 щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 як дитині війни та в решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 01.12.2009 залишено без змін, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.07.2009 залишено без змін.
12.03.2011 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист по адміністративній справі №12/471.
Згідно листів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.06.2011, 29.06.2011, 29.04.2013 позивачу, а згідно листа від 24.06.2011 органу стягнення повідомлено про те, що позивачу з серпня 2007 року проводиться індексація пенсії згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Згідно листів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.06.2013 та від 06.08.2013 прокуратуру міста Києва та ВДСБЕЗ Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві повідомлено про те, що починаючи з грудня 2006 року індекс споживчих цін не перевищував 101 відсоток, і можливість нарахування коштів при проведенні індексації пенсії позивачу виникла у серпні 2007 року.
До прийняття постанови Окружним адміністративним судом м. Києва від 22.07.2009 №12/471 відповідно до заяви ОСОБА_1 про проведення індексації пенсії від 29.09.2008 розпочато нарахування індексації його пенсії, кошти за період з 01.08.2007 по 31.12.2007 в сумі 117,60 грн. були виплачені у жовтні 2008 року. В подальшому індексація пенсії проводиться відповідно до Порядку, станом на 01.06.2013 розмір щомісячної зафіксованої індексації становить 54,40 грн.
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у місті Києві було подано заяву щодо внесення постанови Вищого адміністративного суду України № К-60154/09, К-1727/10 від 26.01.2011 до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
Листом № 27071/12 від 19.12.2014 Головне Управління Пенсійного фонду України в місті Києві на повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою №2419/04-31 від 04.12.2014 повідомило, що постанова Вищого адміністративного суду України №К-60154/09, К-1727/10 від 26.01.2011 виконана в повному обсязі та заборгованість по виплаті за вказаним рішенням відсутня.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 19.12.2014 №27071/12 - кошти в розмірі 1849, 26 грн. виплачені у квітні 2011 року платіжним дорученням від 08.04.2011 №8452, стосуються перерахунку пенсії позивачу за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 22.07.2009 (тобто, по дату ухвалення судового рішення) відповідно до положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".
Листом №2419/04-31 від 30.12.2014 «Про повернення документів» Головне управління юстиції у місті Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що йому повертають надіслані ним документи з огляду на те, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України №27071/12 від 19.12.2014 надане ним рішення суду виконано в повному обсязі та заборгованість відсутня.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) 
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості:
у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;
у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;
у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
На виконання вказаного положення прийнято Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014.
Згідно пунктів 1, 3 - 5, 7, 9 - 11 Порядку (в редакції станом на грудень 2014 рік) цей Порядок визначає механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за ними.
Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.
Погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України. У разі подання до органу державної виконавчої служби виконавчого документа заявник додає до нього копію судового рішення (за наявності).
Зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби. Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов`язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Якщо за результатами перевірки встановлено, що рішення виконано в повному обсязі, відповідальна особа повертає рішення заявнику із супровідним листом та відповідною довідкою з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.
Погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов`язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено. Якщо рішенням зобов`язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов`язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.
Якщо рішення виконано боржником або в інший спосіб в повному обсязі, таке рішення підлягає поверненню заявнику протягом семи робочих днів з дня одержання відповідного документального підтвердження, про що вноситься запис до Реєстру. Одночасно з рішенням заявнику надсилаються копії документів, що підтверджують виконання рішення в повному обсязі.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судами попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві у квітні 2011 року виплатило позивачу кошти в розмірі 1849, 26 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.04.2011 №8452. Дані кошти сплачені на виконання рішення суду у справі № 12/471 щодо перерахунку пенсії позивачу і отримання їх останнім не заперечується. 
Відтак, як вказано у листі третьої особи від 19.12.2014 №27071/12 ГУПФУ в м.Києві позивачу сплачено кошти за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 22.07.2009 (тобто, по дату ухвалення судового рішення) відповідно до положень статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".
Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що неправильність нарахування та виплати пенсії в період з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 була встановлена саме під час судового розгляду справи № 12/471.
Відтак, перевірка щодо правомірності нарахування пенсії в майбутньому не може охоплюватися рамками тієї ж судової справи, спірні правовідносини в якій виникли раніше та врегульовані рішенням суду від 22.07.2009. 
Крім того, Суд зауважує, що позивач, у поданій ним касаційній скарзі, не погоджуючись із рішенням відповідача про повернення документів у зв`язку із повним виконання рішення суду № 12/471 та відсутністю заборгованості, покликався на те, що замість 30 % надбавки до пенсії як дитині війни, він отримував лише 7% від прожиткового мінімуму.
Відтак, усі доводи позивача щодо наявності заборгованості з виплати пенсії пов`язуються та беруть відлік з 2011 року, в якому, як зазначає Суд, згідно змін у законодавстві, дітям війни підлягала виплата підвищення до пенсії у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.
Суд на вказані доводи зауважує наступне.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції станом на 01 січня 2011) - дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Суд також зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.
Відтак, Суд зазначає, що зміни, внесені у законодавство у 2011 році стосовно застосування надбавки до пенсії позивачу, як дитині війни, не можуть вважатися фактом невиконання рішення суду у справі № 12/471.
Крім того, Суд вважає правомірним застосування судом апеляційної інстанції в рамках спірних правовідносин рішення ЄСПЛ «Валентина Ніканорівна Великода проти України» (заява 43331/12) від 03 червня 2014 року.

Додатково Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в ухвалі від 03.06.2014 року про оголошення заяви ОСОБА_2 неприйнятною Європейський суд з прав людини зазначив, що <…> законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (див. рішення у справах «Аррас та інші проти Італії» (Arras and Others v. Italy), заява №17972/07, п. 42, від 14 лютого 2012 року, та «Сухобоков проти Росії» (Sukhobokov v. Russia), заява №75470/01, п. 26, від 13 квітня 2006 року). У цій справі національні суди розглянули скаргу заявниці щодо зменшення розміру її пенсії та дійшли висновку, що сума пенсійних виплат була зменшена після внесення змін до відповідних законодавчих актів. Щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавства, Суд констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав <…>.
Тому, зважаючи на наведене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що скаржником не підтверджено неправильність нарахування та виплати пенсії саме в рамках періодів, що були предметом дослідження під час судового розгляду справи № 12/471, та, як наслідок невиконання рішення суду у справі № 12/471.
Доводи скаржника, що невиконання судового рішення у справі №12/471 визнано Європейським Судом з прав людини у справі «Денисов проти України» (заява № 37272/14), не знаходять свого підтвердження та спростовуються відомостями із загальнодоступних джерел - пошукової системи SOP - «State of Proceedings», згідно яких 07.06.2018 скарга позивача у даній справі визнана неприйнятною.
Відтак, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо повернення його заяви на підставі приписів пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, про прийняття до обліку постанови Вищого адміністративного суду України №К-60154/09, К-1727/10 від 26.01.2011.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає зазначені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_1 безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки судів - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 343, п.1 ч.1.ст.349, ст.350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     М. І. Смокович 
Н. В. Шевцова