ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №802/2184/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23543/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28.02.2017 (у складі головуючого судді Бошкової Ю.М.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.05.2017 (в складі колегії суддів: головуючого судді - Білої Л.М., суддів: Граб Л.С., Гонтарука В.М.) у справі №802/2184/16-а за позовом Апеляційного суду Вінницької області до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
В грудні 2016 року Апеляційний суд Вінницької області (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - ВД ФССзТВП, відповідач), в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 08.11.2016 №116.
Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від  25 травня 2017 року, позов задоволено.
Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що    суди не врахували, що позивач допустив неправомірне використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а рішення відповідача прийнято у спосіб та в межах повноважень, є обґрунтованим та правомірним. 
Також вказує на неправомірне стягнення з нього судового збору на користь позивача, оскільки органи Фонду соціального страхування звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 червня  2017 року відкрито касаційне провадження.
Справу передано до Верховного Суду.
Позивач правом на подання заперечення чи відзиву на касаційну скаргу не скористався.
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами  норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Cудами встановлено, що відповідно до плану-графіку проведення перевірок, затвердженого наказом ВД ФССзТВП від 16.09.2016 №221-ОД та на підставі направлення №138 від 17.10.2016 посадовими особами відповідача проведено планову перевірку Апеляційного суду Вінницької області з питань правомірності використання коштів Фонду за період з 01.04.2012 по 30.09.2016.
За результатами перевірки складено акт  б/н від 28.10.2016, який підписано позивачем із запереченнями, які надіслані відповідачу 08.11.2016 та отримані ним 14.11.2016.
В акті перевірки посадовими особами відповідача зафіксовано ряд порушень. Зокрема, листок непрацездатності серії АВЯ №082506 (загальне захворювання), виданий ОСОБА_1 на період з 05.06.2013 по 14.06.2013, прийнятий до оплати з трьома виправленнями на лицьовому боці, чим порушено п. 4.5 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №532/274/136-0с/1406 від 03.11.2004 та ч. 1  ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 №2240-III (в редакції, чинній до 01.01.2015; далі Закон №2240). Сума неправомірно використаних коштів Фонду становить       925,40 грн.
Порушення Апеляційним судом Вінницької області вимог ст.ст.  7  та  21 Закону №2240 призвели до зайвих нарахувань коштів по листку непрацездатності ОСОБА_2 , які не були повернуті, а були скориговані в бік зменшення наступним листком непрацездатності. Сума неправомірно використаних коштів становить 110,28 грн.
Також при призначенні матеріального забезпечення застрахованим особам    ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачем порушено п. 9 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі - Порядок №1266),  у зв`язку із включенням до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати одноразової виплати без врахування пропорційно відпрацьованого часу вказаним особам.
А при призначенні матеріального забезпечення ОСОБА_5 , встановлено порушення ч. 3 ст.  30  та ст.  33 Закону  "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV  (далі - Закон №1105) та п. 3 Порядку №1266, у зв`язку з включенням до розрахунку для обчислення  середньої заробітної плати премії, яка була нарахована у жовтні місяці 2015 року та зайво нараховано допомогу за рахунок коштів Фонду в сумі 1910,87 грн.
За наслідками виявлення порушень, що відображені в акті перевірки, 08.11.2016 відповідачем прийнято рішення № 116 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до якого відшкодуванню до Фонду підлягають кошти у сумі 6534,46 грн, в тому числі за порушення, допущені за період до 01.01.2015 - 4623,59 грн, за порушення, допущені за період після 01.01.2015 - 1910, 87 грн, а також застосовано фінансові санкції у розмірі   955,44 грн.
Вважаючи вказане рішення неправомірним, позивач звернувся до суду з даним позовом.        
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення №116 від 08.11.2016 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є протиправним та підлягає скасуванню.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв`язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає  Закон № 2240  (чинний до 01.01.2015).
Відповідно до  ст. 1 Закону № 2240  загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв`язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім`ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов`язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім`ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом.
Згідно з п. 3 ч. 1  ст. 29 Закону № 2240  застраховані особи мають право отримувати у разі настання страхового випадку матеріальне забезпечення та соціальні послуги, передбачені цим Законом.        
Положеннями ч. 1  ст. 51  Закону № 2240  визначено, що підставою  для  призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є  виданий  у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника  і  печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за  правильністю їх видачі встановлюються центральним органом  виконавчої  влади, що забезпечує  формування  державної політики  у  сфері  охорони   здоров`я,  за  погодженням  з Фондом.
Відповідно до  ст. 51 Закону № 2240 з метою удосконалення порядку видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, розроблено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену  наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455  (далі - Інструкція № 455), яка визначає порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі.
За приписами п. 1.4.1.  Інструкції № 455  право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.
Водночас, нормами п. 8.3. Інструкції № 455  визначено, що за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Згідно з п. 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року №532/274/136-ос/1406, (далі - Інструкція № 532) листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.
Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Записи в ЛН здійснюються розбірливим почерком, без помарок, синім, фіолетовим або чорним чорнилом.
Положеннями п. 2.2.  Інструкції № 532  визначено, що паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім`я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного.
Відповідно до п. 3.1.  Інструкції № 532  підкреслюється слово "первинний" або "продовження" із зазначенням номера та серії попереднього ЛН у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності"; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім`я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).
За приписами п. 9  Інструкції № 532  у графі "Діагноз первинний" позначається термін вагітності на час звернення, у графі "Діагноз заключний" - орієнтовний термін пологів, у графі "Причина непрацездатності:" - "вагітність та пологи"; у графі "Режим:" - "амбулаторний та стаціонарний"; у графі "Звільнення від роботи" одним рядком записується сумарна тривалість відпустки з відміткою дати відкриття ЛН, у графі "Стати до роботи" - дата закінчення відпустки. ЛН затверджується підписом лікуючого лікаря, завідувача жіночої консультації, для іногородніх жінок - додатково керівником закладу охорони здоров`я. ЛН завіряється печаткою закладу охорони здоров`я. Додаткові дні післяпологової відпустки при патологічних пологах і багатоплідній вагітності оформлюються окремим (додатковим) бланком ЛН.
Щодо доводів відповідача стосовно необґрунтованого прийняття позивачем до оплати листка непрацездатності серії АВЯ № 082506 виданого ОСОБА_1 з п`ятьма виправленнями, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено судами позивач є страхувальником по коштах Фонду, а особи відносно яких видано досліджувані лікарняні листки - застрахованими особами.
Згідно з вказаним лікарняним листком в частині, яка заповнюється лікарем, наявні порушення вимог    Інструкції № 532, а саме наявні більше двох виправлень. В частині зазначення по батькові непрацездатного здійснено виправлення та зазначено "виправленому вірити" із підписом лікаря. Також виправлено число з "06.06.13р." на "05.06.13р.", де також зазначено "виправленому вірити" із підписом лікаря. У графі "продовжує хворіти" було помилково підкреслено дане словосполучення, у зв`язку з чим його закреслено та закреслено №020118, тобто номер наступного лікарняного листка непрацездатності, за яким особа продовжувала хворіти.
Відповідач зазначав, що вказаний листок непрацездатності підлягав заміні, оскільки не відповідав вимогам п. 4.5    Інструкції № 532.
Проте як правильно зазначено судами, саме лікарі несуть відповідальність за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.
Крім того, відповідно до  ст. 28 Закону № 2240  страховик має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам. Крім того, страховик зобов`язаний: здійснювати контроль за достовірністю поданих страхувальниками та застрахованими особами відомостей, визначених статтями    27    і    51    цьогоЗакону.
Нормами п. 8.1.  Інструкції № 455  передбачено, що контроль за виконанням цієї    Інструкції  закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх об`єднання.
При цьому, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян не передбачено відповідальності пацієнтів, оскільки відповідальними особами за таке заповнення визначено саме лікарів          (п. 8.3    Інструкції № 455).
Правових підстав для відмови у прийнятті ЛН позивачем при наявності у ньому більше двох виправлень відповідач не навів.
Твердження відповідача щодо неможливості встановити чи вийшов працівник на роботу спростовані поясненнями представника позивача, згідно з якими факт виходу ОСОБА_1 на роботу підтверджується висновками комісії із соціального страхування страхувальника, які ґрунтуються на відомостях з табелю обліку робочого часу та інших документах.        
Отже, за відсутності відповідальності пацієнта стосовно правильності заповнення листків непрацездатності, а також враховуючи, що сам факт настання страхового випадку по досліджуваному листку непрацездатності не ставиться під сумнів органом Фонду, підстав для повернення коштів Фонду, які були виплачені відповідно до вказаного листка непрацездатності не вбачається.
Щодо наявності порушень у діях позивача при виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 , колегія суддів враховує таке.
Як встановлено судами, в цьому випадку позивач самостійно виявив зайво нараховані кошти по листку непрацездатності. Однак дані кошти не повернуті, а були скориговані в бік зменшення по наступному листку непрацездатності. Розмір допомоги по листку непрацездатності, серії АГЯ №116813 (загальне захворювання), який видано ОСОБА_2 за період з 21.11.2013 по 29.11.2013 було розраховано з урахуванням 100% страхового стажу.
Проте, за результатами перевірки встановлено, що застрахована особа має стаж до 8-ми років та відповідно розмір страхового стажу становить 80%. Зайво нараховані та виплачені кошти за рахунок Фонду в сумі 110,28 грн, самостійно виявлені страхувальником, але не були повернуті на рахунок Фонду, як зайво використані, а скориговані в бік зменшення в заяві-розрахунку №245 від 15.01.2014 по наступному листку непрацездатності серії АВЯ №264943 (первинний), виданому ОСОБА_2 з 22.12.2013 року по 31.12.2013 року.
Отже, враховуючи, що позивач при нарахуванні допомоги по тимчасовій непрацездатності, спочатку допустив виплату за листком непрацездатності в більшому розмірі, чим передбачено чинним законодавством, але в подальшому скоригував нарахування по наступному листку непрацездатності шляхом зменшення такої виплати, то в даному випадку безпідставними є висновки відповідача щодо необхідності повернення вказаних коштів, оскільки фактично відбулося використання коштів у межах законодавчо визначених сумах.
Щодо стосується наявності порушень при призначенні матеріального забезпечення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , колегія суддів враховує таке.
Відповідач зазначав, що при включенні до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати одноразової виплати без врахування пропорційно відпрацьованого часу вказаним особам, позивачем допущено порушення вимог п. 9 Порядку № 1266.
Як встановлено судами, ОСОБА_3 включено до розрахунку для обчислення середньої заробітної плати повного розміру премії, що носить разовий характер, нарахованої в грудні 2012 року, коли застрахована особа не працювала з поважних причин з першого до першого числа з 01.12.2012 по 22.12.2012 (тимчасова непрацездатність), щорічна відпустка з 24.12.2012 по 18.01.2013), зайво нарахована допомога за рахунок коштів Фонду в сумі 3098,11 грн, а саме: по листку непрацездатності серії АВЯ №128279 , виданому ОСОБА_3 за період з 28.02.2013 по 05.03.2013, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 138,87 грн; по листку непрацездатності серії АВЯ №057948 , виданому ОСОБА_3 за період з 06.03.2013 по 18.03.2013,  сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 1110,96 грн;    по    листку непрацездатності  серії АВЯ №129225 , виданому ОСОБА_3 за період з 19.03.2013 по 22.03.2013,  сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 555,48 грн; по листку непрацездатності  серії АВЯ №222505 , виданому ОСОБА_3 за період з 27.05.2013 по 04.06.2013,  сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 242,40 грн; по листку непрацездатності  серії АВЯ №059809 , виданому ОСОБА_3 за період з 05.06.2013 по 13.06.2013,  сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 565,60 грн; по листку непрацездатності серії АВЯ №222703 , виданому ОСОБА_3 за період з 14.06.2013 по 21.06.2013, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 484,80 грн.
ОСОБА_4 при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності включено одноразову виплату без вираховування пропорційно відпрацьованого часу (відпрацьовано у грудні 2012 року 13 днів), що призвело до зайвого нарахування допомоги за рахунок коштів Фонду в сумі 489,80 грн, а саме: по листку непрацездатності серії АВЯ №022076 , виданому ОСОБА_4 за період з 21.01.2013 по 30.01.2013, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 219,64 грн; по листку непрацездатності серії АВЯ №057948 , виданому ОСОБА_4 за період з 19.03.2013 по 26.03.2013, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 172,44 грн; по листку непрацездатності серії АВЯ №162940 , виданому ОСОБА_4 за період з 23.05.2013 по 28.05.2013, сума неправомірно використаних коштів Фонду становить 97,72 грн.
Згідно з п. 9 Порядку № 1266 до середньої заробітної плати  (доходу,  грошового забезпечення) включається заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) у межах максимальної величини (граничної  суми) заробітної  плати (доходу, грошового забезпечення) та оподатковуваного доходу (прибутку), з яких сплачуються страхові внески до фондів загальнообов`язкового  державного соціального страхування.        
У разі,  коли застрахована особа частину місяця в розрахунковому  періоді  не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність,  відпустка у зв`язку з вагітністю  та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), для обчислення середньої заробітної плати заохочувальні та компенсаційні виплати, що мають разовий характер, та виплати, що не передбачені актами законодавства        або        що провадяться понад встановлені зазначеними актами  норми, в такому місяці враховуються пропорційно відпрацьованому часу.        
Так, наказом №94/42 від 24.12.2012 Апеляційного суду Вінницької області вирішено преміювати державних службовців Апеляційного суду Вінницької області за січень-листопад 2012 року за рахунок економії коштів та за результатами роботи в розмірі 74,6% від заробітної плати за фактично відпрацьований час.
Згідно з розрахунками середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одноразові виплати було включено з вираховуванням пропорційно відпрацьованого часу.
За встановлених обставин, відповідачем не доведено протиправності в діях позивача при включенні до розрахунків для обчислення середньої заробітної плати           ОСОБА_3 та ОСОБА_4 премій, оскільки такі розрахунки проведено відповідно до вимог чинного законодавства.
Щодо призначення  матеріального забезпечення за період з 01.01.2015 по 30.09.2016 ОСОБА_5 колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено судами, при розрахунку середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_5 включено премію, яка була нарахована у жовтні 2015 року. Однак ОСОБА_5 була надана відпустка без збереження заробітної плати з 31.08.2015 по 30.10.2015. При нарахуванні і виплаті премії ОСОБА_5 за жовтень 2015 року, позивач врахував, що нею відпрацьовано один день - 31 жовтня 2015 року і пропорційно до відпрацьованих днів здійснив нарахування премії.
Положеннями п. 3 Порядку №1266 передбачено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).
Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.
За приписами ч. 3  ст. 30 Закону № 1105 (чинного з 01.01.2015) рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).
Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.
Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.
Відповідно до  ст. 33 Закону № 1105 при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями  ст. 2 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995                  №108/95-ВР  визначено, що структуру заробітної плати складають: основна заробітна плата, що являє собою винагороду за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Отже, при розрахунку середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_5 позивачем правомірно включено премію за жовтень та включено жовтень в місяці розрахункового періоду, оскільки особа в жовтні працювала один календарний день зайнятості, а саме 31.10.2015.
Водночас, посилання відповідача на застосування в даному випадку вимог                    п. 3 Порядку №1266 є помилковим, так як у жовтні ОСОБА_5 не працювала з поважних причин з 01.10.2015 по 30.10.2015, а не з першого до першого числа, як передбачено у вказаній нормі.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції щодо неправомірності рішення відповідача та необхідності його скасування.
Відповідно до ч. 1    ст. 94 КАС України    (у редакції, чинній до 15.12.2017) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з п. 18 ч. 1  ст. 5 Закону України «Про судовий збір»  (в редакції  Закону від 06.12.2016р. №1774) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється, зокрема, органи Фонду соціального страхування України.
Проте, звільнення від сплати судового збору органів Фонду соціального страхування України, зокрема, як відповідача у справі, не звільняє його від обов`язку відшкодувати судові витрати у разі, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №750/108/17, від 13.06.2018 у справі №520/1841/17 та від 19.12.2018 у справі №748/2378/16-а.
Враховуючи вищенаведене, суди дійшли вірного висновку, що документально підтверджені судові витрати позивача, який у вказаних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.
Відповідно до  статті 350 КАС України  (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними  Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями  345,  349,  350,  355,  356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.
Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                                              А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз 

                                              А. І. Рибачук