Ухвала
 
09 червня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 757/40388/17-ц
провадження № 61-48834св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства Оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року у складі судді Москаленко К. О. та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства Оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України про відшкодування шкоди. 
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок знаходиться від аеропорту м. Донецьк на відстані приблизно 1,5 кілометри.  
 
Після початку проведення антитерористичної операції зона аеропорту м. Донецьк опинилася на лінії бойового зіткнення українських військових та бойовиків терористичної операції «Донецька Народна Республіка». Зазначений район піддавався щоденним обстрілам, та внаслідок численних артилерійських обстрілів на початку листопада 2014 року, 07 січня 2015 року та подальших обстрілів м. Донецька було зруйновано приватний будинок позивачів. В результаті попадання снарядів у будинок відбулося майже повне його руйнування. Позивачі зазначають, що будинок має нежилий стан та не може використовуватися родиною позивачів для подальшого проживання в ньому. Отже, в результаті вчинення терористичного акту під час проведення антитерористичної операції в м. Донецьку позивачам було спричинено майнову шкоду у розмірі 2 295 820,00 грн та моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн, обов`язок відшкодувати яку, на думку позивачів, покладається на державу.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивачами не надано доказів щодо розміру завданих їм збитків, або вирішення ними питання щодо добровільного передання адміністрації міста зруйнованого будинку та земельної ділянки. Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суди керувались тим, що ці вимоги є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди , в задоволенні яких відмовлено.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи
У грудні 2018 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
 
У лютому 2019 року від Міністерства оборони України на адресу Верховного Суду надійшов відзив, у якому посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить її залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. У відзиві викладено клопотання про розгляд справи за участю представника Міністерства оборони України.
 
У березні 2019 року Міністерство внутрішніх справ України засобами поштового зв`язку подало відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , в якому викладає доводи стосовно незгоди з касаційною скаргою, вважає що відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.
 
У березні 2019 року від Антитерористичного центру при Службі безпеки України на адресу Верховного Суду надійшов відзив, у якому посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, просить її залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
У січні 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 21 грудня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 передано на розгляд судді-доповідачу Карпенко С. О.
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ; витребувано матеріали справи № 757/40388/17-ц з суду першої інстанції та надано сторонам строк для подачі відзиву на касаційну скаргу. 
У лютому 2019 року матеріали справи № 757/40388/17-ц надійшли до Верховного Суду.
Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року № 1111/0/226-20 у зв`язку з рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2020 року № 1 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2020 року провадження № 61-48834св18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
У відповідності до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то у задоволенні клопотання про розгляд справи за участю представника Міністерства оборони Українислід відмовити.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про розгляд справи за участю його представника.
 
Справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Міністерства Оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної Гвардії України про стягнення майнової і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 16 червня 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик