Постанова
Іменем України
 
25 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 397/372/18 
провадження №61-16918св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),               Шиповича В. В., 
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідачі: Михайлівська сільська рада Кіровоградської області, Олександрівська районна державна адміністрація Кіровоградської області, 
особа, яка подала апеляційну скаргу, - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Михайлівське»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну          скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року у складі судді Письменного О. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2018 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Михайлівської сільської ради Кіровоградської області і Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права власності на земельну частку (пай).
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, заповіт її мати не складала. Вказувала, що на ім`я її матері був виготовлений сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії КР № 0070589 , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Куйбишева»             (далі - КСП ім. Куйбишева) на території Михайлівської сільської ради                 26 грудня 1997 року за № 461, який за життя ОСОБА_2 не отримала. 
В установлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, приватним нотаріусом Олександрівського районного  нотаріального округу Ковтун В. О. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.
На підставі вказаного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 4,28 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії КР № 0070589, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 26 грудня 1997 року за № 461 по КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Короткий зміст судових рішень 
 
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області                   від 20 квітня 2018 року у складі судді Пляка С. С. позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею             4,28 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії КР             № 0070589, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 26 грудня           1997 року за № 461 по КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті               ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Не погодившись із рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Михайлівське» (далі - СТОВ «Михайлівське») подало апеляційну скарги на це судове рішення, вказуючи на те, що товариство не брало участі у справі, однак суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки земельна ділянка, право на яке судом було визнано за  ОСОБА_1 , перебуває у користуванні СТОВ «Михайлівське» на підставі договору оренди землі             від 13 серпня 2008 року № 2, укладеного з Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги СТОВ «Михайлівське» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2019 року та повернуто її заявнику. 
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки   СТОВ «Михайлівське», яке звернувся із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, що відповідно до статті 352 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги і її повернення товариству.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі СТОВ «Михайлівське», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду          від 13 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2020 року справу призначено             до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у прийнятті апеляційної скарги на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року,           оскільки суд першої інстанції, розглянувши справу за позовом   ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Кіровоградської області і Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання права власності на земельну частку (пай) та ухваливши рішення у цій справі без залучення товариства як орендаря          цієї землі до участі у справі, позбавив його можливості на участь у судовому процесі із захистом своїх законних прав та інтересів, тому ухвалене         судове рішення завдає шкоди, що полягає у несприятливих наслідках для СТОВ «Михайлівське».
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області                   від 20 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею             4,28 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії КР             № 0070589, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів 26 грудня           1997 року за № 461 по КСП ім. Куйбишева Михайлівської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, після смерті               ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Не погодившись із рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року, СТОВ «Михайлівське» подало апеляційну скарги на це судове рішення, вказуючи на те, що товариство не брало участі у справі, однак суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки земельна ділянка, право на яке судом було визнано за  ОСОБА_1 , перебуває у користуванні СТОВ «Михайлівське» на підставі договору оренди землі від 13 серпня          2008 року № 2, укладеного з Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги СТОВ «Михайлівське» на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2019 року та повернуто її заявнику. 
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року         № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального               кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги СТОВ «Михайлівське» здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла               до 08 лютого 2020 року.
 
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга СТОВ «Михайлівське» підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.
 
У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення.
 
Як указує Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у пункті 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод          (далі - Конвенція) закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява                    № 36760/06, § 230).
 
У справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France), заява № 23805/94, § 36) ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
 
ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише формальним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France, заява № 12964/87, § 28).
 
Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, СТОВ «Михайлівське» вказувало на те, що товариство не брало участі у справі, однак суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, оскільки земельна ділянка, право на яке судом було визнано за  ОСОБА_1 , перебуває у користуванні СТОВ «Михайлівське» на підставі договору оренди землі від 13 серпня 2008 року № 2, укладеного з Олександрівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.
 
Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її СТОВ «Михайлівське», апеляційний суд не врахував, що товариство звернулося  до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. 
 
Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
 
Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою СТОВ «Михайлівське», а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, провадження № 61-41547сво18.
 
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги та повертаючи її СТОВ «Михайлівське», апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статті 358 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою. 
 
Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що підстави повернення апеляційної скарги визначені у частині п`ятій статті 357 ЦПК України, однак вказаною нормою не передбачено процесуальної можливості повернення апеляційної скарги у випадку, якщо апеляційну скаргу подано особою, яка не брала участі у справі, і судом не вирішувалося питання про її права, свободи, інтереси, та (або) обов`язки.
 
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
 
Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана         ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Михайлівське» задовольнити.
 
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 липня 2019 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович