ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4176/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі № 280/4176/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та  з 08 лютого 2019 р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії)  та виплачувати в подальшому їй  пенсію за віком у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що вона, як громадянка України, яка постійно проживає в Ізраїлі, має право на призначення пенсії, тому звернулася у встановленому порядку до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії, надавши всі необхідні для документи. Проте, у призначенні пенсії було відмовлено з підстав, які на думку позивача, є неправомірними.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 лютого 2019 р. про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині даного рішення.
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує, що  судом першої інстанції не врахована обставина ненадання позивачем документу, який підтверджує його статус громадянина України. Призначення чи поновлення пенсії передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних із встановленням особи, що звернулася за призначенням пенсії та наявність визначеного переліку документів. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2018 р. у справі №425/1867/16-а та постанові від 21 вересня 2018 р. № 805/456/18-а.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  місцем проживання якої є держава Ізраїль, 12 лютого 2019 р. звернулась через представника до Пенсійного фонду України із заявою про призначення  пенсії. До заяви додано довіреність (оригінал), посвідчення особи (оригінал та копія), трудова книжка (оригінал та копія), оригінал особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії. Листом від 26 лютого 2019 р. за вих. №   128/К-10 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача про необхідність подання  документа, що посвідчує особу та проживання (реєстрацію) на території Вознесенівського району м. Запоріжжя. На адресу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя представником позивача надіслано заяву від 26 березня 2019 р. за вих. №4320, до якої додано додаткові документи, а саме: нотаріально завірену копію ІПН, оригінал довідки №78 від 04 березня 2019 р. про підтвердження стажу, оригінал довідки №02-32/0441 від 01 березня 2019 року про заробітну плату для обчислення пенсії, оригінал довідки №04-23/90 від 26 лютого 2019 р. про заробітну плату для обчислення пенсії, оригінал довідки №04-23/91 від 26 лютого 2019 р. про підтвердження прийому та звільнення позивача. У заяві представник позивача просив призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком. Листом від 14 березня 2019 р. №184/К-2 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило представника позивача про необхідність подання  документу, що посвідчує особу та проживання (реєстрацію) на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, та оригінали документів відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим  постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 р. № 22-1 (далі - Порядок). Листами від 09 квітня 2019 р. за вих. №245/К-10 та від 18 квітня 2019 р. №280/К-10 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повернуло без розгляду додаткові документи позивача та повідомило представника позивача про необхідність для призначення позивачу пенсії подання документа, що посвідчує особу та проживання (реєстрацію) на території Вознесенівського району м. Запоріжжя.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про захист порушених прав позивача  шляхом  зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  повторно розглянути заяву позивача від 12 лютого 2019 р. з урахування висновків суду, оскільки відсутність реєстрації місця проживання позивача на території України не може бути підставою для позбавлення  права на призначення пенсії. 
Колегія суддів  зазначає, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон України № 1058-ІУ), статтею першою якого визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 8 Закону України № 1058-ІУ право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:
1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 4 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Відповідно до пункту 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Позивачем до матеріалів справи додана ксерокопія паспорту СРСР 41 № 0410350 (для виїзду за кордон), термін дії якого сплинув 15.08.1997 (а.с.22).
Відомостей про наявність документів на підтвердження статусу Китайгородської О.І. , як громадянки України, яка постійно проживає за межами території України, матеріали справи не містять. 
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України;  6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.
Згідно заяви позивача про призначення/перерахунок пенсії від 02 грудня 2018 р. в якості документа, що посвідчує його особу було надано посвідчення особи № НОМЕР_2 , видане 26 березня 1996 р. органом відділення МВС в м. Бєер-Шева (а.с.41-42). 
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не подавався документ на підтвердження її статусу громадянки України, підстави для розгляду заяви про призначення пенсії, з урахуванням приписів наведених вище нормативно-правових актів, відсутні.
Суд першої інстанції зазначену обставину залишив поза увагою, незважаючи на те, що відповідач у відзиві на позовну заяву наполягав на необхідності подачі такого документу для розгляду заяви особи про призначення пенсії  (а.с.119). 
Невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 р. в адміністративній справі № 280/4176/19 - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1  до Головного управління  Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 31 березня 2020 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник